ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року	Львів	Справа № 460/12778/21 пров. № А/857/20814/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів - Онишкевича Т. В., Судової-Хомюк Н. М., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від              12 жовтня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Друзенко Н. В. у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96)» про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

                                                     В С Т А Н О В И В:

10.09.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96)», в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питання оцінювання поведінки засуджених та застосування заходів заохочення Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» від 09.04.2021 про відмову в застосуванні заходу заохочення щодо засудженого, зобов`язати відповідача негайно повторно розглянути клопотання директора навчального центру № 96 Климчука М. П. про заохочення засудженого ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуване рішення є безпідставним, невмотивованим та прийнятим комісією з перевищенням меж своїх повноважень, оскільки таке рішення вправі приймати лише начальник колонії. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає обставини, викладені у позовній заяві, а також звертає увагу, що суд першої інстанції не надав оцінки його доводам про штучне створення відповідачем підстав для відмови у застосуванні заохочення шляхом незаконного зволікання з розглядом отриманого ще 03.02.2021 клопотання про його заохочення з подальшим притягненням 17.03.2021 до дисциплінарної відповідальності та використанням цього факту як підстави для вказаної відмови.
Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав. 
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 28.11.2019 у справі № 572/997/19 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частинами першою, другою статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України) і призначено йому покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Рішенням Міжрегіональної комісії Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації від 21.01.2019, зафіксованим у протоколі №31/1.37 ОСОБА_1 визначено для відбування покарання виправну колонію максимального рівня безпеки (відбування покарання в звичайних жилих приміщеннях) та направлено для відбування покарання до Державної установи «Городищенська виправна колонія №96».
З 25.01.2019 ОСОБА_1 відбуває міру кримінального покарання у Державній установі «Городищенська виправна колонія (№96)».
03.02.2021 директор Городищенського навчального центру №96 подав начальнику виправної колонії клопотання, в якому він просив заохотити випускників групи «Токар», зокрема, засудженого ОСОБА_1 за систематичне відвідування занять, сумлінне ставлення до навчання, успіхи в освоєнні професійної майстерності.
Рішенням комісії з питання оцінювання поведінки засуджених та доцільності застосування заходів заохочення Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» від 09.04.2021, яке зафіксовано у протоколі від 09.04.2021 № 1, відмовлено у застосуванні до засудженого ОСОБА_1 заходів заохочення за сумлінне ставлення до навчання.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що комісія з питання оцінювання поведінки засуджених та застосування заходів заохочення Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» мала достатні і обґрунтовані мотиви для відмови у застосуванні до позивача заходу заохочення, так як він в оцінюваному періоді у повній мірі не дотримався правил поведінки, які встановлені у колонії.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими регламентуються кримінально-виконавчим законодавством України (стаття 1 Кримінально-виконавчого кодексу України).
Згідно з статтею 9 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані:
виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб;
виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації;
ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених;
з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.
Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.
Частиною третьою статті 107 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що засуджені до позбавлення волі зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно до частини першої статті 130 Кримінально-виконавчого кодексу України заходи заохочення можуть застосовуватись за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі.
Частиною першою статті 131 Кримінально-виконавчого кодексу України застосування заходів заохочення має на меті здійснення виховного впливу на осіб, до яких ці заходи застосовуються на основі об`єктивної оцінки додержання ними правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
Згідно з частиною восьмою статті 131 Кримінально-виконавчого кодексу України адміністрація колонії зобов`язана щоквартально проводити оцінювання поведінки особи, додержання нею правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та приймати вмотивоване рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів заохочення. Прийняте рішення відображається в індивідуальній програмі соціально-виховної роботи та доводиться до відома особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, під підпис.
Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018 затверджено Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (далі - Правила №2823/5), які регулюють порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі та є обов`язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи.
Відповідно до пункту 1 розділу XXI Правил №2823/5 правом застосовувати в повному обсязі заходи заохочення і стягнення (за винятком переведення до ПКТ (ОК)) до засуджених користується начальник установи виконання покарань або особа, яка виконує його обов`язки.
Згідно з пунктом 2 розділу XXI Правил №2823/5 застосування начальниками установ виконання покарань заходів заохочення оформлюється постановами про заохочення (додаток 22) або наказами.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що з метою виховного впливу за сумлінне виконання покладених обов`язків та додержання встановлених правил поведінки до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватись начальником установи виконання покарань заходи заохочення, при цьому, доцільність або недоцільність застосування заходів заохочення повинно встановлюватись адміністрацією колонії щоквартально.
Як встановлено з матеріалів справи, у Державній установі «Городищенська виправна колонія (№ 96)» утворено комісію з питання оцінювання засуджених та застосування заходів заохочення, керівником якої визначено начальника установи, а заступником керівника - заступник начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і секретарем комісії - заступник начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи (наказ від 29.05.2020 №96/ОД-20).
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме вказана комісія уповноважена проводити оцінювання поведінки особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та приймати вмотивоване рішення про доцільність або недоцільність застосування до неї заходів заохочення. При цьому, недоцільність застосування заходів заохочення зумовлює відмову у застосуванні до відповідної особи заохочення, за результатами чого начальник установи виконання покарань не приймає жодного організаційно-правового рішення.
03.02.2021 дирекцією Городищенського навчального центру №96 подано начальнику виправної колонії клопотання про заохочення випускників групи «Токар», в тому числі і позивача, за систематичне відвідування занять, сумлінне ставлення до навчання, успіхи в освоєнні професійної майстерності.
Апеляційний суд звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено подання, розгляд і вирішення таких клопотань про застосування до засуджених заохочень, оскільки заохочення застосовуються виключно за результатом щоквартального оцінювання поведінки особи, під час якого враховується також ставлення особи до навчання.
Слід зазначити, що проведення щоквартального засідання комісії Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» з питань застосування до засуджених встановлених кримінально-виконавчим законодавством заходів заохочення 09.04.2021 свідчить про недотримання передбаченого кримінально-виконавчим законодавством строку на проведення чергового оцінювання поведінки позивача, однак, суд враховує, що для належної оцінки поведінки засуджених за перший квартал 2021 року (з 01.01.2021 по 31.03.2021) засідання відбулось без зайвих зволікань, що не є достатньою підставою для висновку про протиправність результатів такого засідання.
Як встановлено із протоколу № 1 від 09.04.2021, у застосуванні до засудженого ОСОБА_1 заходів заохочення за сумлінне ставлення до навчання відмовлено. Підставою відмови послужили неодноразові порушення позивачем режиму відбування покарання.
Так, 17.03.2021 позивач допустив куріння у невстановленому місці, за що був притягнений до дисциплінарної відповідальності у виді сурової догани, що підтверджується довідкою про наявність у нього заохочень і стягнень.
Тобто позивач у оцінюваному періоді допустив порушення правил поведінки, які встановлені у колонії, де він відбуває покарання, а тому у комісії були достатні і обґрунтовані мотиви для відмови у застосуванні до нього заходу заохочення.
Більше того, апеляційний суд враховує, що відповідач не має обов`язку застосовувати до засуджених заходів заохочення, це його право, яке він реалізує в межах дискреційних повноважень.
Таким чином, щоквартальна оцінка поведінки ОСОБА_1 , який відбуває міру кримінального покарання у Державній установі «Городищенська виправна колонія (№96)», була об`єктивно проведена відповідачем відповідно до Кримінально-виконавчого кодексу України та Правил №2823/5, що свідчить про правомірність прийнятого рішення від 09.04.2021 про відмову в застосуванні заходу заохочення щодо засудженого.
Отже, суд першої інстанції зробив правильний висновок про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність підстав для їх задоволення.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

                                                     П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 460/12778/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 04.04.2022