УХВАЛА
Іменем України
 
11 квітня 2022 року
м. Київ
 
справа № 2-6076/10
провадження № 61-1054ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 
Червинської М. Є., 
 
розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Херсонське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», на постанову Херсонського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року у справі за поданням Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції
у Херсонській області про видачу дубліката виконавчого листа у справі 
за позовом прокурора Суворовського району м. Херсона в інтересах Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2016 року Суворовський РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області 
з поданням про видачу дубліката виконавчого листа № 2-6076, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» боргу у сумі 485 683,04 грн, посилаючись на те, що оригінал виконавчого документа втрачено.
 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 листопада 
2016 року подання Суворовського ВДВС задоволено. Видано дублікат виконавчого листа № 2-6076, виданого Суворовським районним судом 
м. Херсона на підставі рішення суду від 01 жовтня 2010 року про стягнення 
з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк Україна» заборгованості на суму 485 683,04 грн.
 
Постановою Херсонського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року ухвалу суду першої інстанції скасовано і прийнято нову постанову про відмову 
в задоволенні подання про видачу дубліката виконавчого листа № 2-6076.
 
14 січня 2022 року АТ «Державний ощадний банк України» надіслало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Херсонського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року. Повний текст постанови апеляційного суду складено 30 листопада 2021 року.
 
В касаційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» просить суд касаційної інстанції оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати 
і ухвалити нове рішення про задоволення подання.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. від 01 лютого 2022 року залишено без руху касаційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» та надано строк для усунення недоліків скарги до 01 березня 2022 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.
 
У встановлений суддею строк АТ «Державний ощадний банк України» надіслало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків скарги, а саме: докази сплати судового збору та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду.
 
Нормами статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
 
У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду АТ «Державний ощадний банк України» посилається на те, 
що на адресу філії банку копія оскаржуваного судового рішення надійшла 
16 грудня 2021 року, що підтверджується штампом про отримання, зазначеним на копії супровідного листа Херсонського апеляційного суду від 01 грудня 
2021 року про направлення копії постанови на адресу банку.
 
Таким чином, Верховний Суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
З касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваної постанови.
 
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
 
Апеляційним судом установлено, що на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 01 жовтня 2010 року видано виконавчий лист 
у справі № 2-6076/2010 про стягнення з ОСОБА_1 та користь 
ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Херсонського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості 
за кредитним договором в сумі 485 683,04 грн.
 
16 листопада 2010 року державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ 
м. Херсона винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 
по виконавчому листу № 2-6076/2010 виданого Суворовським районним судом м. Херсона.
 
27 грудня 2011 року державним виконавцем складено акт про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна - квартири 
АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-6076/2010, виданого Суворовським районним судом м. Херсона, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ощадбанк» 485 683,04 грн. Майно реалізовано 23 грудня 2011 року за 291 000,00 грн.
 
З оскаржуваної постанови апеляційного суду убачається, що постановою 
від 29 лютого 2012 року виконавчий документ повернуто стягувачу, у зв`язку 
з відсутністю майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.
 
27 вересня 2016 року Суворовським РДВС у м. Херсоні ГТУЮ у Херсонській області складений акт про втрату виконавчого листа № 2-6076/2010 виданого Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 485 683,04 грн, в якому зазначено, що даний виконавчий лист до Суворовського РДВС у м. Херсоні ГТУЮ у Херсонській області не надходив та втрачений при пересилці.
 
09 листопада 2016 року державним виконавцем направлено до суду подання про видачу дубліката виконавчого листа та ухвалою суду від 29 листопада 
2016 року дане подання задоволено.
 
Як убачається з постанови апеляційного суду 21 квітня 2017 року постанову 
від 29 лютого 2012 року про повернення виконавчого документа стягувачу скасовано, у зв`язку з проведенням подальших виконавчих дій.
 
10 лютого 2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Як убачається з оскаржуваної постанови апеляційного суду, за заявою стягувача, 26 лютого 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61371955 з примусового виконання виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 на користь 
ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором на залишок суми заборгованості у розмірі 257 659,94 грн.
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
 
Частиною першою статті 370 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення 
з поданням про видачу дубліката виконавчого листа) передбачено, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.
 
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
 
Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду 
від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 та від 06 листопада 2019 року 
в справі № 2-1053/10.
 
Положеннями ЦПК України передбачена можливість видачі по справі лише одного виконавчого листа та його дублікат може бути виданий судом лише 
у випадку втрати оригіналу. Під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа вирішальним є встановлення обставин втрати оригіналу виконавчого листа.
 
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили; перевірити чи отримував стягувач оригінали виконавчих листів, та, якщо так, то коли, ким, на якій правовій підставі і за яких обставин; чи пред`являв стягувач виконавчий лист до виконання; 
чи не призведе видача дубліката виконавчого документа до отримання стягувачем неналежного, обставини втрати виконавчого документа, коли було виявлено втрату оригіналу виконавчого листа і якими доказами 
це підтверджується. Якщо виконавчий документ був втрачений при пересилці, до заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документу повинно бути додано довідки органів зв`язку або державного виконавця.
 
Крім того, дублікат виконавчого документа може бути виданий, якщо зацікавлена особа звернулась до суду із заявою про це до закінчення строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі якщо такий строк закінчився, зацікавлена особа яка звертається до суду 
з заявою про видачу дубліката виконавчого документа може одночасно ставити питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу 
до виконання.
 
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Як убачається з оскаржуваної постанови та встановлено апеляційним судом, 
у Суворовському РДВС у м. Херсоні на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 2-6076 виданий Суворовським районним судом м. Херсона, виконавче провадження по якому зведене разом з іншими виконавчими провадженнями, у яких боржником є ОСОБА_1 в одне зведене виконавче провадження. 
 
У грудні 2011 року внаслідок реалізації на прилюдних торгах нерухомого майна - квартири боржника погашено частину боргу за вказаним виконавчим листом. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 лютого 
2012 року разом з виконавчим листом № 2-6076/2010 не виносилася 
і не направлялася сторонам виконавчого провадження.
 
На час звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа виконавче провадження тривало. Як наслідок ВДВС не надав суду доказів втрати виконавчого листа, що виключає можливість видачі його дубліката.
 
З урахуванням вказаного, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні подання про видачу дубліката виконавчого листа 
№ 2-6076/2010.
 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою тавідмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним 
і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваної постанови свідчить, 
що правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм права 
є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
 
Ураховуючи наведене, судове рішення ухваленоз дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосування норм права 
є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування 
чи тлумачення.
 
Керуючись статтею 390, частинами першою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Херсонське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» строк на касаційне оскарження постанови Херсонського апеляційного суду 
від 25 листопада 2021 року.
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Херсонське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», 
на постанову Херсонського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року 
у справі за поданням Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом прокурора Суворовського району м. Херсона в інтересах Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити на адресу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Херсонське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк».
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                       В. М. Коротун
 
                                                                                                                       М. Є. Червинська