ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

22 грудня 2021 року

м. Харків

Справа № 643/12637/15-ц

Провадження № 22-ц/790/5739/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого – Пилипчук Н.П.,

суддів – Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

за участю секретаря – Гармаш К.В.

учасники справи:

заявник: Акціонерне товариство «Укрсиббанк»

заінтересована особа: ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою Акціонерного товариства «Укрсиббанк», заінтересована особа – ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення, з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 06 травня 2020 року, постановлену суддею Букреєвої І.А., 

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року представник АТ "Укрсиббанк" звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив видати дублікат виконавчого листа на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.12.2015 року по цивільній справі № 643/12637/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк"на підставі договору про надання споживчого кредиту № 11351209000 від 27.05.2008 в розмірі 13247,37 доларів США - заборгованості по кредиту і процентам та 9874,82 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості та суму сплаченого судового збору 3018,41 грн., та поновити строк для його пред`явлення..

Обґрунтовуючи заяву зазначає, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.12.2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №113512090000 від 27.06.2008 року. На підставі зазначеного рішення 16.12.2015 року було видано виконавчий лист №643/12637/15-ц, який було пред`явлено 15.07.2016 року до Московського ВДВС Харківського МУЮ. Зазначає, що 08.11.2017 року та 09.10.2019 року АТ «УкрСиббанк» було направлено на адресу ДВС заяву про хід виконавчого провадження, але відповідь не отримано. Вказує, що постанову про відкриття виконавчого провадження та жодного іншого документу з Московського ВДВС банком не отримувалось. Враховуючи зазначене вважали, що виконавчий лист №643/12637/15-ц від 16.12.2015 втрачено у зв`язку з чим просили видати дублікат виконавчого листа та поновити строк на його пред`явлення.

Ухвалою Московського районного суду від 06 травня 2020 року у видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу АТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишено без задоволення. Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 06 травня 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року постанову Харківського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року в частині щодо видачі дубліката виконавчого листа – скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати, заяву - задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що доказів надсилання оригіналів виконавчих листів по справі №643/12637/15-ц Московським ВДВС м. Харкова не було надано, на заяви банку Московським ВДВС відповіді не надано. Вказує, що оскільки виконавчий лист до Московського ВДВС м. Харкова повторно не пред`являвся, до іншого відділу ВДВС не направлявся, відомості в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні, тому є підстави вважати що виконавчий лист суд першої інстанції втрачено.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи  у задоволенні  заяви  АТ  "УкрСиббанк", суд першої інстанції  виходив із недоведеності заявником того, що, починаючи з дня отримання виконавчого листа, та протягом строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження», він вживав активні дії для реалізації своїх прав із виконання рішення суду, звертався з відповідними заявами до виконавчої служби з приводу з`ясування місцезнаходження виконавчого листа, обставин повернення його стягувачу.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.12.2015 року позов АТ «УкрСиббанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на підставі договору про надання споживчого кредиту №11351209000 від 27.05.2008 року заборгованості в розмірі 13247,37 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту і процентам та 9874,82 грн – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості та суму сплаченого судового збору 3018,41 грн.

16 грудня 2015 року Московський районним судом було видано виконавчий лист для пред`явлення до виконання до 10 травня 2017 року.

З копії заяви, доданої до заяви про видачу дублікату виконавчого листа вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» 05.07.2016 року звертався до Московського ВДВС Харківського МУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження.

08.11.2017 та 09.10.2019 АТ "Укрсиббанк" направлено на адресу Московського ВДВС Харківського МУЮ заяви про хід виконавчого провадження, але відповідь не отримано.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 
 
Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, -ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

З відповіді Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України, наданої за результатами розгляду скарги АТ «УкрСиббанк», вбачається, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження № 51814201 з примусового виконання виконавчого листа від 15 червня 2016 року № 643/12637/ 15-ц, виданого Московським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» суми боргу.

За змістом зазначеного листа 02 серпня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 27 грудня 2018 року – постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Копія постанови разом із виконавчим документом надіслані на адресу АТ «УкрСиббанк» 23 січня 2019 року.

Матеріали справи не містять доказів, що оригінал виконавчого документа було отримано стягувачем.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат – це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Разом із тим, необґрунтована відмова у видачі дублікату виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили (рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010).

Отже, цивільним процесуальним законодавством передбачено, що заява про видачу дубліката виконавчого документа може бути подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Така правова позиції викладена в постановах Верховного Суду від 10 вересня 2018 року у справі №5011-58/9614-2012, від 16 серпня 2018 року у справі № 6/275-08, від 15 серпня 2018 року у справі № 6/256, від 26 квітня 2018 року у справі № 922/6111/15 та від 21 січня 2019 року у справі №916/215/15-г).

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого строку для пред`явлення його до виконання. 

Оскільки строк предявлення виконавчого документу до виконання переривався та наразі не є таким, що сплив, оригінал виконавчого документу втрачено, що підтверджено матеріалами справи, а рішення суду не виконано, тому заява АТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню в частині видачі дублікату виконавчого листа.

Враховуючи те, що судом першої інстанції було невірно з`ясовано обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення в частині видачі дублікату виконавчого листа.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк»  - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 06 травня 2020 року – в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа – скасувати. 

Заяву Акціонерного товариства «Укрсиббанк» в цій частині – задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа № 643/12637/15-ц, виданого на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.12 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору про надання споживчого кредиту № 11351209000 від 27.05.2008 року заборгованості по кредиту і процентам в розмірі 13 247,37 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 9 874,82 грн. та відшкодування сплаченого судового збору – 3 018, 41 грн. 

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК.

Головуючий –                                                                     Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                        О.Ю. Тичкова
                                                
                                                                               О.В. Маміна