Справа № 428/8972/21 
Провадження № 22-ц/810/1/22 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

                                               ПОСТАНОВА
Іменем України
14 лютого 2022 року                                                                  м. Сєвєродонецьк
Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Луганської В.М., Карташова О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.О.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу
за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 грудня 2021 року, ухвалене судом у складі судді Шубочкіної Т.В. в м. Сєвєродонецьку Луганської області
за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначив, що позивач є спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
13 жовтня 2020 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори м. Одеса видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-611 на недоотриману пенсію у розмірі 68454,39 грн.
23 січня 2021 року позивачу виплачена частина пенсії, неотриманої ОСОБА_4 за життя пенсії, в сумі 66662,05 грн.
За життя спадкодавця розмір її пенсії неодноразово змінювався у зв`язку з перерахунком, тому точний розмір пенсії яка підлягала спадкуванню позивачу невідомий. Разом з тим, позивач наполягає на том, що виплату недоотриманої пенсії проведено в розмірі меншому, ніж засвідчено нотаріально в свідоцтві про право на спадщину за законом.
З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 17 серпня 2021 року за вих. № 1200-0401-8/30369, позивачу стало відомо, що недоотримана ОСОБА_3 пенсія була виплачена за період з 18 жовтня 2017 року по 31 січня 2020 року, тим самим вбачається, що виплату пенсії ОСОБА_4 припинено з 01 липня 2016 року.
Позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої за життя пенсії померлої матері ОСОБА_3 , які увійшли до складу спадщини за період з моменту припинення виплати пенсії померлій до січня 2021 року з рахуванням проведених виплат та стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Сєвєродонецький міський суд Луганської області рішенням від 02 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задовольнив частково. Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_3 у розмірі 1792,34 гривень. Суд вирішив питання розподілу судових витрат. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини та підтверджене свідоцтвом про право на спадину, тому дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 1792,34 грн - різниці між недоотриманою пенсією на яку видано свідоцтво про право на спадщину та розміром фактично сплаченої відповідачем суми (68454,39 грн – 66662,05 грн). 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення недоотриманої пенсії за період з 01 липня 2016 року о 31 січня 2021 року суд першої інстанції виходив з того, що видане нотаріусом свідоцтво про право на спадщину недійсним не визнано, та сторонами не оспорено, а позивачем на обґрунтування вимог позову в цій частині належних доказів наявності недоотриманої пенсії не надано.
Також суд першої інстанції, вважав за необхідне стягнути з відповідача половину суми витрат на правничу допомогу, а саме 3000 грн, оскільки дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області просить скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 грудня 2021 року за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування та ухвалити нове рішення суду, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Відповідач зазначає, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Луганській області та отримувала пенсію, яка нараховувалась та виплачувалась включно до 30 червня 2016 року. З 01 липня 2016 року нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3 припинено у зв`язку з відсутністю заяви про відкриття карткового рахунку в АТ «Ощадбанк». 
Пенсійна справа закрита у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
22 вересня 220 року відповідачем з урахуванням положень ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на запит нотаріуса надана відповідь про суму недоотриманої пенсії за період з 21 вересня 2017 року по 31 січня 2020 року в розмірі 68454,39 грн.
На вказану суму нотаріусом видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом. 19 жовтня 2020 року представник позивача звернувся з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_3 , яка увійшла до складу спадщини. Управлінням було профінансовано та виплачено позивачу недоотриману суму пенсії померлої матері в межах свідоцтва про право на спадщину за законом за період з 18 жовтня 2017 (три роки до дня звернення) по 31 січня 2020 року у сумі 66662,05 грн, тобто не більше ніж за три роки з дати звернення відповідно до вимог статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідач зазначив, що ОСОБА_3 за життя не виявила бажання поновити нарахування та виплату пенсії, тому пенсія неотримана з вини останньої, враховуючи зазначене, розрахунок розміру недоотриманої пенсії для виплати позивачу проведено у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щодо стягнення витрат на правову допомогу відповідач зазначив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Також посилався на висновок Верховного Суду у постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17 щодо необхідності долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститись у акті приймання-передачі послуг за договором.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 10 січня 2022 року ОСОБА_1 роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, проте відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги з додатками ОСОБА_1 отримав як через підсистему (модуль) ЄСІТС «Електронний суд», про що свідчить підтвердження про отримання документів в електронному суді (ЕС) та так і у відповідності до ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області отримало 10 січня 2022 рокучерез підсистему (модуль) ЄСІТС «Електронний суд», про що свідчить підтвердження про отримання документів в електронному суді (ЕС).
Позивач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином і в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскільки зареєстрований на тимчасово окупованій Україні території. 
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції на копії судової повістки та підтвердження про отримання судової повістки в електронному суді, яке сформовано в автоматизованій системі документообігу суду КП «Д-3», та у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини та підтверджене свідоцтвом про право на спадину, тому дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 1792,34 грн - різниці між недоотриманої пенсією на яку видано свідоцтво про право на спадщину та розміром фактично сплаченим відповідачем (68454,39 грн – 66662,05 грн). 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення недоотриманої пенсії за період з 01 липня 2016 року по 31 січня 2021 року суд першої інстанції виходив з того, що видане нотаріусом свідоцтво про право на спадщину недійсним не визнано, та сторонами не оспорено, а позивачем на обґрунтування вимог позову в цій частині належних доказів наявності недоотриманої пенсії не надано.
Як вбачається з матеріалів справи та тексту апеляційної скарги, сторонами рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення недоотриманої пенсії за період з 01 липня 2016 року по 20 вересня 2017 року не оскаржуються, тому в цій частині рішення суду першої інстанції не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24 жовтня 2008 року.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга в оскаржуваній частині не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 14 травня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ровеньківського міського управління юстиції Луганської області.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 13 березня 2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НОР № 473577, виданим 13 жовтня 2020 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Масловою М.В., спадкоємцем майна ОСОБА_3 , 1939 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії з нарахованими відсотками індексаціями та компенсаціями, що зберігаються в Управлінні пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, залишок недоотриманої пенсії за період з 21 вересня 2017 року по 31 січня 2020 року складає 68454,39 грн, належних спадкодавцю на підставі довідки виданої управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області 24 вересня 2020 року. Оцінка спадкового майна - 68454,39 грн.
Свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_1 є правовстановлюючим документом та не визнане у встановленому законом порядку недійсним. 
Позивачу виплачена недоотримана пенсія в сумі 66662,05 грн, що підтверджується копією квитанції АТ «Укрпошта» від 23 січня 2021 № 215600426655.
Листом від 17 серпня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області на запит представника позивача від 02 серпня 2020 року повідомило представника позивача, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Луганській області, з 01 липня 2016 року виплату пенсії ОСОБА_3 припинено у зв`язку з відсутністю заяви про відкриття карткового рахунку в АТ «Ощадбанк». На запит нотаріуса управлінням надана відповідь про суму недоотриманої пенсії за період з 21 вересня 2017 року по 31 січня 2020 року в розмірі 68454,39 грн. 19 жовтня 2020 року представник позивача звернувся з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_3 , недоотримана пенсія виплачена за період з 18 жовтня 2017 року по 31 січня 2020 року.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Згідно статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Встановивши, що за життя ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотримала пенсію у розмірі 68454,39 грн, а позивач є її спадкоємцем за законом та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, яка складається з суми недоотриманої пенсії, 13 жовтня 2020 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач як спадкоємець за законом набув право на отримання недоотриманої пенсії.
Оскільки відповідачем позивачу частково виплачено недоотриману пенсію на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка належала померлій ОСОБА_3 , то залишок суми недоотриманої пенсії у розмірі 1792,34 грн (68454,39 грн – 66662,05 грн) підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 .
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які передбачають, що сума пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
В свідоцтві про право на спадщину за законом від 13 жовтня 2020 року, посвідченого державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Масловою М.В. зазначено, що ОСОБА_1 успадкував суми недоотриманої пенсії ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю в розмірі 68454,39 грн, яка належала спадкодавцю, на підставі довідки, виданої управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області 24 вересня 2020 року. 
Крім того слід зауважити, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Тому сума пенсії, що належала ОСОБА_3 і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату всієї цієї суми. 
Положення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат. 
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на положення ч. 1, 2 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які передбачають, що сума пенсії, яка належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку зі смертю, виплачується – по місяць смерті включно членам його сім`ї, які повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Оскільки позивач звернувся до суду із позовом про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, а не як член сім`ї померлої ОСОБА_3 , тобто спірні правовідносини стосуються захисту спадкових прав позивач на отримання належного йому спадкового майна, тому положення частин 1, 2 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не розповсюджуються на спірні правовідносини, так як стосуються права членів сім`ї на отримання пенсії, яка належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку зі смертю.
Щодо стягнення витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн. При цьому, на підтвердження надання адвокатом Сластніковою Ганною Олександрівною правничої допомоги позивачем надано копію ордеру про надання правової допомоги ВН № 1062754; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 00328, копію посвідчення адвоката України, виданого на ім`я ОСОБА_2 ; копію договору про надання правової допомоги від 06 серпня 2020 року; кошторис витрат на оплату гонорару фахівцю в галузі права; акт виконаних робіт за умовами договору від 06 серпня 2020 року; копію розрахункової квитанції серії АБУА від 03 вересня 2021 року.
Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, вважав за справедливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі Ѕ від заявлених вимог, тобто 3000 грн.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В кошторисі витрат на оплату гонорару фахівцю в галузі права, який здійснений до договору від 06 вересня 2020 року, та погоджений ОСОБА_1 , зазначено детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а саме: послуги зі складання позовної заяви разом з додатками (аналітично -правова робота, оформлення процесуальних документів, заяв, виготовлення додатків до позовної заяви, а також друкарські послуги) за 5 годин роботи - 4750 грн; складання та подача клопотання про витребування доказів за 1 документ – 950 грн; подача позовної заяви до суду (витрати пов`язані з відправлення пакету документів до суду та транспортним проїздом з офісного приміщення до приміщення пошти) – 300 грн, разом 6000 грн.
Суд першої інстанції стягнувши з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн не в повній мірі надав оцінку доказам. 
В кошторисі витрат на оплату гонорару фахівцю в галузі права зазначено, що до витрат на правову допомогу входять витрати пов`язані з відправлення пакету документів до суду та транспортним проїздом з офісного приміщення до приміщення пошти в розмірі 300 грн, однак суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ці витрати не входять до переліку послуг, зазначених в статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки не мають ознак витрат на професійну правничу допомогу. 
Отже витрати, пов`язані з відправлення пакету документів до суду та транспортним проїздом з офісного приміщення до приміщення не є витратами на правничу допомогу. 
Колегія суддів також зазначає, що кошторисом витрат на оплату гонорару фахівцю в галузі права передбачено сплату коштів за складання та подачу клопотання про витребування доказів в сумі 950 грн, проте як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції клопотання позивача про витребування доказів не розглядалося, докази не витребувались. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що витрати пов`язані з відправлення пакету документів до суду та транспортним проїздом з офісного приміщення до приміщення в сумі 300 грн і витрати зі складанням та подачею клопотання про витребування доказів в сумі 950 грн не підлягають розподілу. 
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, а саме стягнуто з відповідача недоотриману пенсію у розмірі 1792,34 грн, що складає приблизно п`ятнадцяту частину позовних вимог, то колегія суддів вважає, що розмір витрат на правову допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 складає 317 грн.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській областіна користь ОСОБА_1 витрат на праву допомогу слід змінити, зменшивши стягнуту з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській областіна користь ОСОБА_1  суму з 3000 грн до 317 грн.

Щодо судових витрат
Оскільки рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 грудня 2021 року підлягає зміні лише в частині зменшення розміру стягнутих з відповідача витрат на правову допомогу, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374,  ст. 376, 384 ЦПК України,  Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задовольнити частково.
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 грудня 2021 року в оскаржуваній частині змінити, зменшити розмір стягнутих з Головного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу з 3000 (три тисячі) грн до 317 (триста сімнадцять) грн.
В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 14 лютого 2022 року.
Головуючий                                                                                     В.А. Коновалова
Судді                                                                         В.М. Луганська 
О.Ю. Карташов