ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року	Львів	Справа № 380/14459/21 пров. № А/857/2271/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді –                                                Шевчук С.М.,
суддів –                                                                     Іщук Л.П., Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року про повернення позовної заяви  (постановлену  у м.Львів, судом під головуванням судді Сакалоша В.М., дата складання повного тексту ухвали – не зазначено) у справі № 380/14459/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Керівника Офісу Президента України Єрмака А.Б., Голови Верховної Рада України Разумкова Д.О.   про  зобов`язання вчинити дії,  суд-

                                                          ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Позивачі –  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просять:
- зобов`язати Голову Верховної Ради України Д.О. Разумкова та Керівника Офісу Президента України А.Б. Єрмака забезпечити розробку підпорядкованими   їм державними підрозділами заходів по відновленню конституційного права позивачів бути співвласниками державного майна і коштів з визначенням конкретних виконавців і терміни по кожному. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду  від 06 жовтня 2021 року позовну заяву  повернуто на підставі п.1 ч.4 ст. 169 КАС України. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивачі звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати обумовлену  ухвалу, а справу направити для продовження розгляду.  На підтвердження доводів апеляційної скарги  вказують, що  на вимогу ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачі у відведений термін подали суду уточнену позовну заяву від 01.10.2021 року у якій чітко вказали обставини та обґрунтування позовних вимог. Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не вказав, які докази відхилені судом та мотиви їх відхилення, не дав мотивованої оцінки аргументам, наведеним в уточненій позовній заяві, чим, на думку скаржників, порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Відповідачі відзиву на апеляційну скаргу не подали.
Про розгляд апеляційної  скарги сторони повідомлені шляхом надіслання копій ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  на поштові адреси сторін, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, зазначену в п.3 ч.1 ст.294 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ч.2 ст.312 КАС України, вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу в порядку письмового провадження. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не додержано вимоги   статті 160 КАС України   та не викладено обставини, за яких, на їх думку, порушено їхні права, свободи чи інтереси саме Керівником Офісу Президента України А.Б. Єрмаком А.Б., Головою Верховної Ради України Д.О. Разумковим. Також відсутні будь-які доводи стосовно допущення конкретним суб`єктом владних повноважень порушень закону під час здійснення ним владних управлінських функцій щодо позивачів, не зазначено, у чому полягає порушення прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відповідним суб`єктом. Таким чином, суд вважав, що позивачі вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 06.09.2021 не виконали, а тому повернув позовну заяву позивача на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України. 

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом  встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 31.08.2021 року до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Керівника Офісу Президента України Єрмака А.Б., Голови Верховної Рада України Разумкова Д.О.   про  зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
На виконання вимог вказаної ухвали, позивачами надіслано на адресу суду уточнену позовну заяву, яка зареєстрована 01.10.2021 року.
Однак, вважаючи, що позивачами не виконано вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, ухвалою від 06.10.2021 року повернув таку позивачам.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Статтею 160 КАС України передбачено вимоги до позовної заяви.
Згідно ч. ч. 1, 2, 5 цієї статті, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
В позовній заяві зазначаються, зокрема: 
- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;
- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених  статтями 160,  161  цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (ч. 4 ст. 169 КАС України).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що при поданні первинної позовної заяви позивачі у прохальній частині позовної заяви вказали наступні вимоги:
зобов`язати Голову Верховної Ради України Д.О. Разумкова та Керівника Офісу Президента України А.Б. Єрмака забезпечити розробку підпорядкованими   їм державними підрозділами заходів по відновленню конституційного права позивачів бути співвласниками державного майна і коштів з визначенням конкретних виконавців і терміни по кожному. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк на усунення недоліків, шляхом подання до суду: 
позовної заяви із зазначенням передбачених  статтею 160 КАС України  змісту позовних вимог і викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Позивачі на виконання вимог вказаної ухвали, подали заяву про усунення недоліків, до якої, зокрема, додали позовну заяву у новій редакції, у якій виклали обставини, які на їх думку, вказують на порушення їх Конституційних прав та гарантій, а також на персональну відповідальність відповідачів за невиконання покладених на них обов`язків.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що у новій редакції позову, позивачами не додержано вимоги   статті 160 КАС України   та не викладено обставини, за яких, на їх думку, порушено їхні права, свободи чи інтереси саме Керівником Офісу Президента України А.Б. Єрмаком А.Б., Головою Верховної Ради України Д.О. Разумковим. Також відсутні будь-які доводи стосовно допущення конкретним суб`єктом владних повноважень порушень закону під час здійснення ним владних управлінських функцій щодо позивачів, не зазначено, у чому полягає порушення прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відповідним суб`єктом
Однак, суд апеляційної інстанції вважає, такий висновок суду першої інстанції помилковим, з огляду на таке.
Так, ч. 1 ст. 5 КАС України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Проаналізувавши вимоги позовної заяви у новій редакції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що такі відповідають вимогам ст. 5 КАС України.
Колегія суддів вважає, що визначення предмету та підстав для позову, відповідно до норм КАС України, є безумовним правом особи, яка подає такий, натомість встановлення обґрунтованості позову, є обов`язком суду, який здійснюється під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження у справі.
Також, суд апеляційної інстанції зазначає що, відповідно до ч. 2  ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України,  суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до  ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених  законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що  ст. 6  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
Отже, виходячи з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливило доступ позивачів до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
Враховуючи те, що повернення позовної заяви не повинно створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачі у строк, встановлений ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 про залишення позовної заяви без руху, усунули недоліки позовної заяви, в частині подання нової редакції позовної заяви з належним формулюванням позовних вимог, належним обґрунтуванням таких та обрали способи захисту, які передбачені у ст. 5 КАС України. 
Таким чином, ухвала суду першої інстанції про повернення адміністративного позову є передчасною та прийнята з порушення вимог КАС України.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при поверненні позовної заяви у справі допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до приписів ст. 320 КАС України є підставою для скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Стосовно вирішення питання про розподіл судових витрат у цій справі, то суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки адміністративний позов не розглянутий по суті, то згідно приписів ст. 139 КАС України, підстави для вирішення питання розподілу судових витрат є передчасними.
Керуючись ст. 308, ст. 312, ст. 315, ст. 320, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

                                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду  про повернення позовної заяви  від 06 жовтня 2021 року у справі № 380/14459/21 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Р. В. Кухтей  	
Повне судове рішення складено 15 лютого 2022 року