КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                   
Справа № 361/5602/21                                                                 Головуючий у 1-й інст. - Кратко Д.М.
Апеляційне провадження №33/824/5674/2021                                                     Доповідач - Рубан С.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
         23 грудня 2021 року суддя Київського  апеляційного суду Рубан С.М. розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Харченко Сергія Вікторовича на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада  2021 року, прийняту щодо
 
                    ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  громадянина України, не працює, проживаючого  за адресою: АДРЕСА_1 , ( АДРЕСА_2 ), за ч.1 ст. 130 КУпАП,-  
 
                                             В С Т А Н О В И В :
 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 23 травня 2021 року об 00 год. 15 хв. в с. Княжичі по вул. Київській керував транспортним засобом автомобілем «ЗАЗ-Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей), від проходження огляду на стан визначення алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру «Драгер» та у медичному закладі відмовився в присутності 2-х (двох) свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України (водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), а відтак, скоїв правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, у зв`язку із чим відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 475709 від 23 травня 2021 року.
            Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада  2021 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та  накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.
            Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
Не погоджуючись із постановою суду, представник ОСОБА_1 - Харченко Сергій Вікторович подав апеляційну скаргу на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2021 року, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження  у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
 
Посилається на те, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції.
 
 Крім того, посилається на те, що під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 працівники поліції не встановили конкретне місце вчинення адміністративного правопорушення. Зазначено лише, що місцем вчинення правопорушення є Броварський район, с. Княжичі, вул. Київська. В той же час місцем складання протоколу є вулиця Київська - Лугова.
 
Також, посилається на те, що працівниками поліції під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 не було розяснено його права та обов'язки, а також правові наслідки складання даного протоколу.
 
Посилається на те, що в матеріалх справи міститься акт огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1 , який не підписаний  ним та відсутні дані, щодо згоди ОСОБА_1 з результатами огляду та відсутні результати огляду на стан сп'яніння. 
 
Посилається на те, що працівники поліції не проводили процедуру огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1 саме в присутності двох свідків, чим грубо порушили процедуру проведення огляду на стан сп'яніння. 
 
Крім того, посилається на те, що в матеріалах справи міститься направлення на огляд до лікаря нарколога, однак з даним направленням ОСОБА_1 ознайомлено не було, про що свідчить відсутність підпису ОСОБА_1 на даному направленні. Також, ОСОБА_1 навіть не здогадувався про існування вказаного направлення на огляд, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння. 
 
Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що працівники поліції склавши відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП , в порушення вимог ст. ст. 265-2 та 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання керованого ним транспортного засобу, не відсторонили його від керування цим транспортним засобом та дозволили йому продовжувати управляти автомобілем.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Харченко С.В. підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.
 
Заслухавши доповідь судді, пояcнення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали провадження, суд дійшов наступного висновку.
 
         Відповідно до ч. 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
 
         За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
          Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
 
           Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення  є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
        Відповідно до положень статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
          Суддя повно, всебічно та об`єктивно дослідив матеріали справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд обґрунтовано послався у своїй постанові на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 475709 від 23 травня 2021 року, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, направлення на огляд водія до КНП Броварська БКЛ БРР БМР, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 23 травня 2021 року, та на відеозапис з нагрудної відеокамери  наданим Броварським РУП ГУНП в Київській області, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
 
        Всім вказаним доказам суд першої інстанції дав належну оцінку та правильно визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
        В судовому засіданні апеляційного суду було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. На вказаному відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції переслідують автомобіль фургон моделі «ЗАЗ», який потім зупинився та в подальшому при детальному огляді вказаного відеофайлу чітко вбачається спілкування двох осіб працівників поліції та ОСОБА_1 . Крім того, з перегляду відеозапису чітко вбачається, що працівником поліції пропонується пройти ОСОБА_1  огляд на стан визначення алкогольного сп`яніння на місці або медичний огляд, однак ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря - нарколога.
 
           Захисник ОСОБА_1 - Харченко С.В. в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що його довіритель відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря - нарколога у зв`язку з тим, що він не керував автомобілем.
 
          Із переглянутого в судовому засіданні апеляційного суду відеозапису чітко вбачається, що відповідаючи на запитання працівників поліції ОСОБА_1 говорив від свого імені та не заперечував керування автомобілем.
 
         ОСОБА_1 в розмові з поліцейськими не каже, що не він керував автомобілем, а його сестра ОСОБА_4 .
 
          Все це вбачається з відеозапису та спростовує твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що він не керував автомобілем.
 
       Сестра , яка нібито керувала автомобілем, та на яку посилається скаржник, не підтвердила факт керування автомобілем ні на відео, ні в суді в якості свідка.
 
       Більше того, на місці події присутня не була, пояснень поліцейським про те, що керувала автомобілем вона не надавала.
 
      Таким чином, апеляційний суд не бере  до уваги пояснення захисника ОСОБА_1 - Харченка С.В. про те, що його довіритель не керував транспортним засобом, а розцінює їх як спробу уникнути відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1   23 травня 2021 року під час подій, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення, не керував вищевказаним транспортним засобом, скаржником суду не надано.
 
        Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП та п.п.1, 12 р.2 Інструкції  працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, вправі направити особу, яка керує транспортним засобом, для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, лише у тому випадку, коли є достатні підстави вважати, що вказана особа перебуває у відповідному стані.
 
         Оскільки водій, який за ознаками встановленими працівниками поліції керував транспортним засобом в стані сп`яніння, відмовився від проходження медичного огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі, працівники поліції мали всі підстави для складання адміністративного протоколу.
 
          Тобто, доводи апеляційної скарги про безпідставність вимог поліції пройти огляд на стан сп`яніння необґрунтовані.
 
          На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і пройти огляд на місці або проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння, а не висувати у відповідь на їх законну вимогу будь-які претензії та зустрічні вимоги. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.
 
Доводи про те, що свідки не бачили хто саме керував транспортним засобом, не спростовують доведеності того факту, що в присутності цих двох свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря - нарколога.
 
          Викладення пояснень свідків на друкованих бланках не може бути підставою для визнання вказаних пояснень неналежними доказами, так як законодавчо питання форми пояснення свідків не врегульовано, а крім того, фактичні дані, що містяться в поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3   об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема з даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 та фактичними даними, зафіксованими на відеозапису з нагрудної камери працівника поліції. В тому числі переглянутим в судовому засіданні  відеозаписом на якому зафіксовано переслідування працівниками поліції автомобіля «ЗАЗ» білого кольору, та показами допитаного в якості свідка в суді першої інстанції поліцейського ОСОБА_5 .
 
          Таким чином, суд першої інстанції після повного дослідження всіх доказів в повній мірі обгрунтовано спростував доводи скаржника, що ОСОБА_1 не був за кермом автомобіля.
 
         Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.
 
          У протоколі про адміністративне правопорушення згідно із вимогами ст. 256 КУпАП зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
 
       Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
 
       У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання
 
  Таким чином, перевіркою матеріалів справи не встановлено порушень працівниками поліції Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, що могли стати підставою не виконувати ОСОБА_1 законних вимог поліції про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 повністю відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.
 
Відповідно до п. 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).
 
Оскільки п. 4, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, передбачають обов`язкове залучення свідків під час огляду особи на стан сп`яніння, апеляційний суд виходить із того, що зазначені норми положення мають застосовуватись в частині, що узгоджується з чинною редакцією ч. 2 ст. 266 КУпАП, а саме, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
 
Відеозапис дійсно не є безперервним, проте, апеляційним судом встановлено,  що він має чітку і логічну послідовність дій та розвиток спілкування співробітника поліції із водієм, на ньому чітко зафіксовано, що працівники поліції переслідують автомобіль фургон моделі «ЗАЗ», який потім зупинився та в подальшому чітко вбачається спілкування двох осіб працівника поліції та ОСОБА_1 . Крім того, з перегляду відеозапису чітко вбачається, що працівником поліції пропонується пройти ОСОБА_1  огляд на стан визначення алкогольного сп`яніння на місці або медичний огляд, однак ОСОБА_1 , на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря - нарколога.
 
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
 
Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Також суд апеляційної інстанції враховує, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є грубим і досить поширеним правопорушенням.
 
Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.
        З урахуванням викладеного вважаю, що доводи апеляційної скарги                 ОСОБА_1 та захисника Харченка С.В. не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а тому підстав для її задоволення апеляційний суд не вбачає.
        Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції                     ч.1 ст.130 КУпАП відповідно до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.
      З урахуванням вище викладеного, вважаю, що постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада  2021 року, прийнята щодо  ОСОБА_1   є законною та обґрунтованою і підстав для скасування не вбачається.         
 
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,  суддя, -
 
 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Харченко Сергія Вікторовича -залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада  2021 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

 
         Постанова апеляційного суду є остаточною та  оскарженню не підлягає.

           Суддя                                                       С.М.Рубан