У Х В А Л А
16 лютого 2022 року
м. Київ
Справа № 140/17244/20
Провадження № 11-22апп22
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Золотнікова О. С.,
суддів Анцупової Т. О., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Катеринчук Л. Й., Князєва В. С., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Штелик С. П. 
розглянула матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року у справі № 140/17244/20 за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської територіальної виборчої комісії Ковельського району Волинської області (далі - ТВК), голови ТВК Кузьмич Олександри Анатоліївни, третя особа - член ТВК ОСОБА_2 , про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення коштів та
ВСТАНОВИЛА:
У грудні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТВК, голови ТВК Кузьмич О. А., у якому просила:
- визнати незаконними дії ТВК щодо невиплати їй грошової винагороди;
- визнати протиправною бездіяльність голови ТВК Кузьмич О. А. щодо контролю за веденням діловодства ТВК;
- стягнути з відповідача на її користь грошову винагороду за участь у місцевих виборах 25 жовтня 2020 року в розмірі 50 відсотків мінімальної заробітної плати та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.
На обґрунтування позову  ОСОБА_1  зазначила, що вона була членом ТВК на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року відповідно до постанови Центральної виборчої комісії України (далі - ЦВК) від 10 серпня 2020 року № 172 «Про утворення та формування складу обласних, районних (крім районів в Автономній Республіці Крим), міських (крім міст в Автономній Республіці Крим), районних у місті Києві територіальних виборчих комісій». ТВК постановою від 09 листопада 2020 року № 59 «Про виплату одноразової грошової винагороди членам Ковельської міської територіальної виборчої комісії Ковельського району Волинської області на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року» вирішила нарахувати та виплатити, зокрема,  ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків мінімальної заробітної плати. Проте на порушення вимог Кодексу законів про працю України, Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2015 року № 687 «Питання оплати членів територіальних і дільничних виборчих комісій з місцевих виборів, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги» (далі - Постанова № 687), статті 212 Виборчого кодексу України (далі - ВК України) позивачці не було виплачено вказану допомогу, внаслідок чого їй заподіяно моральну шкоду.
Волинський окружний адміністративний суд ухвалою від 22 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року, закрив провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
Суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що:
-у спірних правовідносинах виборча комісія не є суб`єктом владних повноважень у розумінні статті 4 КАС України;
- участь особи в роботі територіальної виборчої комісії за своїм змістом не є публічною службою в розумінні вимог чинного законодавства, а регламентується нормами трудового та цивільного законодавства;
- порушене позивачкою питання стосується невиплати їй одноразової грошової допомоги як члену виборчої комісії за активну участь у виборах, що свідчить про відсутність публічно-правового спору, а наявність майнового спору з відповідачем;
- за змістом пунктів 9, 14, 21-24 Порядку оплати праці членів територіальних і дільничних виборчих комісій з місцевих виборів, нарахування та виплати одноразової грошової винагороди, затвердженого Постановою № 687 (далі - Порядок), пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 липня 2004 року № 966 «Про умови оплати праці членів виборчих комісій, комісій всеукраїнського референдуму» члени виборчих комісій виконують свої повноваження у виборчій комісії на договірній основі на підставі цивільно-правового договору, укладеного між ними і виборчою комісією.
При цьому відповідно до частини першої статті 239 КАС України суди роз`яснили позивачці, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Не погодившись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 подала до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що участь особи в роботі територіальної виборчої комісії є публічною службою, оскільки відповідно до ВК України особа набуває статусу члена виборчої комісії лише після прийняття державної присяги, що покладає на неї певні обов`язки і обмеження. Позивачка як член територіальної виборчої комісії прийняла таку присягу 12 серпня 2020 року та з 21 серпня 2020 року приступила до виконання обов`язків секретаря комісії на платній основі. 
На думку  ОСОБА_1 , цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки він пов`язаний з питанням трудових відносин у період реалізації виборчих прав у сфері публічно-правових відносин. При цьому скаржниця зазначила, що аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 802/3879/14-а (провадження № 11-1035апп18) щодо спору за позовом секретаря виборчої комісії до ЦВК про стягнення середньомісячного заробітку. ОСОБА_1 послалася на те, що в указаному судовому рішенні суд дійшов висновку про те, що спори, які виникають до, під час і після проведення виборів, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Скаржниця також указала на помилковість висновку апеляційного суду про те, що у справі № 802/3879/14-а та справі, що розглядається, спірні відносини були урегульовані різними нормативно-правовими актами; зокрема, таке регулювання було змінене у зв`язку з прийняттям ВК України. На думку ОСОБА_1 , новоприйнятий ВК України лише об`єднав закони України у сфері виборчого законодавства. При цьому статус виборчої комісії, члена виборчої комісії та правовідносини між виборчою комісією та її членом стосовно оплати праці абсолютно не змінилися з прийняттям ВК України. Відтак суд зобов`язаний був урахувати вказану судову практику зі спірного питання.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 08 червня 2021 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, а ухвалою від 27 січня 2022 року передав справу разом з касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 КАС України.
Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, крім випадків, якщо:
1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної юрисдикції;
2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах;
3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.
Згідно із частинами першою та четвертою статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу з викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або з обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.
Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду послався на таке.
Велика Палата Верховного Суду не викладала у своїй постанові висновок щодо визначення предметної юрисдикції щодо вирішення аналогічного спору.
Необхідність передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду також обумовлена тим, що наразі існує неоднакова правозастосовна практика у схожих, проте не подібних правовідносинах.
Так, 12 грудня 2018 року Велика Палата Верховного Суду розглянула спір у справі № 802/3879/14-а за позовом секретаря окружної виборчої комісії до ЦВК про стягнення середньомісячного заробітку, компенсації за дні невикористаних відпусток, компенсації втрати коштів унаслідок інфляції.
Велика Палата Верховного Суду за наслідками перегляду вказаної справи дійшла висновку про те, що спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки він пов`язаний з питанням трудових відносин у період реалізації виборчих прав у сфері публічно-правових відносин.
Проте Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду 10 грудня 2019 року розглянув справу № 127/22117/16-ц за позовом секретаря окружної виборчої комісії до ЦВК про зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсаційних витрат та відшкодування моральної шкоди, за наслідками чого відмовив у задоволенні позову. Тобто указаний спір, який виник як і у справі № 802/3879/14-а між тотожними сторонами, було вирішено по суті впорядку цивільного судочинства.
Таким чином, наведені правові висновки Верховного Суду є протилежними в аспекті визначення юрисдикції зазначених спорів, що також свідчить про неоднакову правозастосовчу практику з цього питання. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду звернув увагу на те, що Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду постанову від 10 грудня 2019 року у справі № 127/22117/16-ц ухвалив після висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 802/3879/14-а, тим самим віднісши її до цивільної юрисдикції. Наведені судові рішення ухвалені у схожих правовідносинах за сферою правозастосування.
На переконання Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, правильне вирішення цього спору є неможливим без вирішення питання щодо віднесення цієї категорії справ до юрисдикції адміністративного чи цивільного суду, тобто постає потреба у вирішенні питання предметної юрисдикції цих правовідносин.
Перевіривши матеріали справи та наведені в касаційній скарзі доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для прийняття цієї справи до розгляду.
У розумінні наведених положень норм процесуального права колегія суддів (палата, об`єднана палата) касаційного суду не повинна направляти до Великої Палати Верховного Суду для перегляду справи за наявності підстав, передбачених частиною шостою статті 346 КАС України, а Велика Палата зобов`язана повернути (передати) справу до відповідної колегії чи складу суду, який її направив, якщо будуть встановлені обставини, що унеможливлювали скерування справи до Великої Палати Верховного Суду. 
Посилаючись на оскарження позивачкою судових рішень з підстав порушення правил предметної юрисдикції, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду не звернув уваги на те, що скаржниця не обґрунтовувала порушення судами правил юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову в подібних правовідносинах, як передбачено пунктом 2 частини шостої статті 346 КАС України. 
Так, у касаційній скарзі скаржниця посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 802/3879/14-а (провадження № 11-1035апп18) за позовом ОСОБА_3 (секретар Окружної виборчої комісії територіального виборчого округу № 11 на виборах Президента України 17 січня 2010 року) до ЦВК про стягнення середньомісячного заробітку, компенсації за дні невикористаних відпусток, компенсації втрати коштів унаслідок інфляції, ухваленій за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України з підстав, передбачених статтею 237 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Відтак указане судове рішення не є позицією іншого касаційного суду в розумінні пункту 2 частини шостої статті 346 КАС України.
При цьому Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, посилаючись на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 127/22117/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ЦВК про зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсаційних витрат та відшкодування моральної шкоди, стверджував, що підстави і предмет позову, зміст позовних вимог, а також суб`єктний склад учасників процесу у справах № 802/3879/14-а, № 127/22117/16-ц і у справі, що розглядається, не є аналогічними, висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 802/3879/14-а, не є релевантними до спірних правовідносин. До того ж нормативно-правове регулювання, зокрема, статусу членів виборчих комісій змінилось із прийняттям ВК України.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що при відсутності різної практики касаційних судів у справах з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах КАС України надає достатні та чіткі механізми для суду, який розглядає справу в касаційному порядку, задля узгодження існуючої судової практики чи заповнення її прогалин. 
Водночас Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 127/22117/16-ц та Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 802/3879/14-а (провадження № 11-1035апп18), колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду може самостійно оцінити на предмет необхідності їх врахування в цій справі, а у випадку незгоди з такими позиціями - вправі передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини третьої або частини четвертої статті 346 КАС України.
Отже, передбачених частиною шостою статті 346 КАС України підстав для передачі справи № 140/17244/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду немає.
Відповідно до частини шостої статті 347 КАС України якщо Велика Палата дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.
Ураховуючи наведене та керуючись статтями 346, 347 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
1. Справу № 140/17244/20 за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської територіальної виборчої комісії Ковельського району Волинської області, голови Ковельської міської територіальної виборчої комісії Ковельського району Волинської області Кузьмич Олександри Анатоліївни, третя особа - член Ковельської міської територіальної виборчої комісії Ковельського району Волинської області Шевчук Тетяна Василівна, про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення коштів за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року - повернути до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду у відповідній колегії.
2. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали до відома.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                                  О. С. Золотніков 
Судді:                                    Т. О. Анцупова                                                       Г. Р. Крет
                                               Ю. Л. Власов                                                           Л. М. Лобойко
                                               І. В. Григор`єва                                                      О. Б. Прокопенко
                                               М. І. Гриців                                                              В. В. Пророк
                                               Д. А. Гудима                                                                       Л. І. Рогач
                                               Ж. М. Єленіна                                                         О. М. Ситнік
                                                І. В. Желєзний                                                        В. М. Сімоненко
                                               Л. Й. Катеринчук                                                   І. В. Ткач
                                               В. С. Князєв                                                            С. П. Штелик