ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2021 р. 	Справа № 480/3935/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Роменської районної державної адміністрації Сумської області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 року, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, по справі № 480/3935/21
за позовом         ОСОБА_1  
до       Роменської районної державної адміністрації Сумської області                
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Роменської районної державної адміністрації Сумської області, в якій просила:
- визнати протиправними дії Роменської районної державної адміністрації Сумської області у ненарахуванні та невиплаті грошової компенсації основної щорічної відпуски за робочий рік з 20.04.2019 до 19.04.2020 тривалістю - 15 календарних днів; основної щорічної відпустки за робочий рік з 20.04.2020 по 19.04.2021, враховуючи фактично відпрацьований період з 20.04.2020 по 31.12.2020 включно тривалістю - 21 календарний день; додаткової щорічної відпустки за період роботи з 20.04.2019 до 19.04.2020 тривалістю - 4 календарних дні; додаткової щорічної оплачуваної відпустки за період роботи з 20.04.2020 до 19.04.2021 тривалістю - 12 календарних днів;
- зобов`язати Роменську районну державну адміністрацію Сумської області нарахувати та виплатити грошову компенсацію основної щорічної відпуски за робочий рік з 20.04.2019 до 19.04.2020 тривалістю - 15 календарних днів; основної щорічної відпустки за робочий рік з 20.04.2020 по 19.04.2021, враховуючи фактично відпрацьований період з 20.04.2020 по 31.12.2020 включно тривалістю - 21 календарний день; додаткової щорічної відпустки за період роботи з 20.04.2019 до 19.04.2020 тривалістю - 4 календарних дні; додаткової щорічної оплачуваної відпустки за період роботи з 20.04.2020 до 19.04.2021 тривалістю - 12 календарних днів.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Роменської районної державної адміністрації Сумської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні щорічних відпусток відповідно до довідки, виданої відділом освіти Роменської районної державної адміністрації Сумської області від 31.12.2020 №01-17/1474 в кількості 52 календарних дні.
Зобов`язано Роменську районну державну адміністрацію Сумської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток відповідно до довідки виданої, відділом освіти Роменської районної державної адміністрації Сумської області від 31.12.2020 №01-17/1474 в кількості 52 календарних дні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення із займаної посади - 04.03.2021.
Відповідач не погодився з таким рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вказує на не відповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,  фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що розпорядженням голови Роменської районної державної адміністрації за № 128-К від 11.12.2017 ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника відділу освіти, молоді та спорту Роменської районної державної адміністрації з 12.12.2017  з оплатою праці, згідно з штатним розписом як таку, яка визнана переможцем конкурсу на зайняття цієї посади шляхом просування по службі з посади головного спеціаліста відділу освіти, молоді та спорту Роменської районної державної адміністрації з присвоєнням шостого рангу державного службовця в межах категорії “Б” (а.с.21).
Відповідно до розпорядження голови Роменської районної державної Сумської області від 18.12.2020 №311-ОД “Про припинення юридичної особи відділу освіти Роменської районної державної адміністрації Сумської області”, було визначено:
- припинити шляхом ліквідації структурний підрозділ Роменської районної державної адміністрації зі статусом юридичної особи публічного права -  відділ освіти Роменської районної державної адміністрації;
- утворити з 01.01.2021 у межах граничної чисельності Роменської районної державної адміністрації структурний підрозділ без статусу юридичної особи публічного права - відділ освіти Роменської районної державної адміністрації;
- утворити комісію з припинення шляхом ліквідації відділу освіти та затверджено її персональний склад;
- уповноважено голову ліквідаційної комісії вчиняти всі необхідні дії, пов`язані з ліквідацію вказаного відділу;
- інше. (а.с.30)
Відповідно до розпорядження голови Роменської районної державної Сумської області від 25.12.2020 №90-к “Про ОСОБА_1 ”, ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу освіти Роменської районної державної адміністрації Сумської області 31 грудня 2020 року у зв`язку з ліквідацією відділу Роменської районної державної адміністрації Сумської області як юридичної особи публічного права в порядку переведення для подальшої роботи в Роменській районній державній адміністрації, відповідно до ст. 41 Закону України “Про державну службу”. 
Вказаним розпорядженням також визначено, що Відділу освіти Роменської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за дні невикористаної відпустки відповідно до чинного законодавства (а.с.23).
Відповідно до довідки, виданої відділом освіти Роменської районної державної адміністрації Сумської області від 31.12.2020 №01-17/1474 за підписом голови ліквідаційної комісії з припинення відділу освіти Д.Товчигречки, ОСОБА_1 , начальник відділу освіти Роменської районної державної адміністрації, при звільненні із посади керівника структурного підрозділу зі статусом юридичної особи публічного права 31 грудня 2020 року не використала та не отримала компенсації за 52 календарних дні основної та додаткової щорічних відпусток:
- основної щорічної відпуски за робочий рік з 20.04.2019 до 19.04.2020 тривалістю 15 календарних днів;
- основної щорічної відпустки за робочий рік з 20.04.2020 по 19.04.2021, враховуючи фактично відпрацьований період з 20.04.2020 по 31.12.2020 включно тривалістю 21 календарний день;
- додаткової щорічної відпустки за період роботи з 20.04.2019 до 19.04.2020 тривалістю 4 календарних дні;
- додаткової щорічної оплачуваної відпустки за період роботи з 20.04.2020 до 19.04.2021 тривалістю 12 календарних днів. (а.с.28)
Наказом керівника апарату Роменської районної державної адміністрації від 30.12.2020 №74-к ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника відділу освіти Роменської районної державної адміністрації з 01 січня 2021 року у порядку переведення з посадовим окладом 7400 (сім тисяч чотириста) гривень зі збереженням п`ятого рангу державного службовця у межах категорії “Б”, присвоєного згідно з розпорядженням голови Роменської районної державної адміністрації від 14.12.2020 № 80-к “Про присвоєння чергового рангу державного службовця ОСОБА_1 ”. (а.с.24)
Наказом керівника апарату Роменської районної державної адміністрації від 03.03.2021 №40-к, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу освіти Роменської районної державної адміністрації 04.03.2021 у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Роменської районної державної адміністрації без скорочення чисельності або штату державних службовців згідно з пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України “Про державну службу”. 
Також у вказаному наказі зазначено, що відділу фінансового забезпечення апарату Роменської районної державної адміністрації здійснити виплату ОСОБА_1 :
1) вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат відповідно до частини четвертої статті 87 Закону України “Про державну службу”;
2) грошової компенсації за 5 календарних днів основної щорічної відпустки за робочий рік з 01.01.2021 до 31.12.2021, враховуючи фактично відпрацьований період з 01.01.2021 до 04.03.2021 включно.
Позивач не отримавши при звільненні з посади на підставі вище вказаного наказу від 03.03.2021 №40-к грошової компенсації за невикористані 52 календарних днів основної та додаткової щорічної відпустки, 10.03.2021 звернулася до відповідача з заявою, у якій просила провести відповідну виплату. (а.с.32)
Відповідач розглянувши вказану заяву, листом від 05.04.2021 №01-35/1203, відмовив позивачу у виплаті вказаної компенсації, зазначивши, що станом на 29.12.2020 відділ освіти Роменської районної державної адміністрації Сумської області був юридичною особою публічного права, згідно з підпунктом 17 пункту 13 Положення про відділ освіти Роменської районної державної адміністрації (що було чиним на дату звільнення), затверджене розпорядженням голови Роменської райдержадміністрації від 24.12.2019 №251-ОД начальник відділу розпоряджається коштами в межах затвердженого головою Роменської районної державної адміністрації кошторису відділу. Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Також повідомило, що за інформацією наданою головою ліквідаційної комісії, усі фінансово-розрахункові питання за грудень місяць були вирішені начальником відділу освіти до 23.12.2020, як головним розпорядником коштів. Крім того, жодних заяв з цього питання на ім`я голови ліквідаційної комісії не надходило. Враховуючи викладене, відповідач зробив висновок, що позивачем, як керівником установи не вжито жодних заходів щодо виплати гарантованої суми компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпустки, окрім того відповідач зазначив, що на рахунок Роменської районної державної адміністрації передачі коштів для даних виплат не надходило (а.с.33).
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 59 Закону України “Про державну службу” щорічні відпустки надаються державним службовцям у порядку та на умовах, визначених законодавством про працю.
Згідно частин 1, 3 статті 83 даного Кодексу та статті 24 Закону України “Про відпустки” у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до розпорядження голови Роменської районної державної Сумської області від 18.12.2020 №311-ОД “Про припинення юридичної особи відділу освіти Роменської районної державної адміністрації Сумської області”, було припинено шляхом ліквідації структурний підрозділ Роменської районної державної адміністрації зі статусом юридичної особи публічного права -  відділ освіти Роменської районної державної адміністрації та утворено з 01.01.2021 у межах граничної чисельності Роменської районної державної адміністрації структурний підрозділ без статусу юридичної особи публічного права - відділ освіти Роменської районної державної адміністрації.
З аналізу вказаного розпорядження та в контексті трудових правовідносин судом встановлено, що у структурі відповідача відбулася зміна організаційно-правової форми його структурного підрозділу, а саме: припинення юридичної особи при тому, що функції вказаного підрозділу продовжив виконувати такий же новостворений структурний підрозділ у складі відповідача, але без статусу юридичної особи.
Вказані висновки суду підтверджуються також тим, що при звільненні позивача з посади у наказі від 25.12.2020 №90-к зазначалася мета – переведення до відповідача для подальшої роботи.
Колегія суддів звертає увагу, що розпорядження голови Роменської районної державної Сумської області від 18.12.2020 №311-ОД “Про припинення юридичної особи відділу освіти Роменської районної державної адміністрації Сумської області” не містить жодної інформації щодо правонаступника юридичної особи - відділу освіти Роменської районної державної адміністрації Сумської області.
Відповідно до ч. 10 ст. 51 Бюджетного кодексу України, у разі утворення державних органів у поточному бюджетному періоді забезпечення їх діяльності у цьому періоді здійснюється в межах видатків, передбачених державним органам, які ліквідуються або реорганізуються у зв`язку з утворенням таких нових державних органів.
У разі ліквідації або реорганізації державних органів у поточному бюджетному періоді забезпечення їх діяльності у наступних бюджетних періодах до завершення процедур ліквідації або реорганізації здійснюється в межах видатків, передбачених новим державним органам, які визначені правонаступниками чи яким передаються функції органів, що ліквідуються або реорганізуються.
Отже, з огляду на звільнення позивача з юридичної особи - відділу освіти Роменської районної державної адміністрації Сумської області без виплати компенсації за невикористані відпустки, обов`язок по проведенню розрахунку перейшов до відповідача, як до установи, в яку був працевлаштований позивач для подальшого проходження служби.
Доводи відповідача, що позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України “Про відпуски”, грошова компенсація за не використані позивачем дні відпусток не була перерахована на рахунок відповідача, суд вважає безпідставними, оскільки вказана бездіяльність попереднього роботодавця не може тягнути негативні наслідки для працівника.
Окрім того, відповідно до довідки від 31.12.2020 №01-17/1474, відповідач був обізнаний про кількість невикористаних позивачем днів відпустки станом на 31.12.2020, оскільки вказана довідка була надана керівнику апарату відповідача, у зв`язку з чим відповідач мав можливість вчинити дії для отримання (стягнення) відповідної компенсації з попереднього роботодавця позивача.
Статтею 116 Кодексу законів про працю України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Колегія суддів також враховує висновки Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 30.04.2013 у справі “Тимошенко проти України” (заява № 49872/11) вказав на необхідності дотримання принципу юридичної визначеності, який означає, що застосування національного законодавства має бути передбачуваним тією мірою, щоб воно відповідало стандарту “законності”, передбаченому Конвенцією - стандарту, що вимагає, щоб усе законодавство було сформульовано з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою її дія (параграф 264).
Доводи відповідача, що позивач умисно не використовувала відпустки або ухилялась від їх використання не підтверджуються жодними доказами у справі, а тому не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.
Отже, спірна компенсація за невикористані позивачем дні відпустки мала бути сплачена відповідачем при звільнені позивача у березні 2021 року, проте виплачена не була.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.
Доводи апелянта вказаних вище висновків суду першої інстанції не спростовують.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Відповідно до ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини “Щокін проти України” (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про “закон”, стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі “Шпачек s.r.о.” проти Чеської Республіки” (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі “Бейелер проти Італії” (Beyeler v. Italy № 33202/96).
Колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), “Проніна проти України" (Заява  № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (заява N 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують. 
          Керуючись ст.ст. 229, 238, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Роменської районної державної адміністрації Сумської області - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 по справі № 480/3935/21 - залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Л.В. Любчич