ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року	Львів	Справа № 380/5382/20 пров. № А/857/21394/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                      Святецького В.В.          
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.
з участю секретаря судового засідання                     Вовка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради на рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 11 серпня 2021 року  у справі № 380/5382/20 (головуючий суддя Костецький С.І., м. Львів, час ухвалення 14 год. 26 хв., повне судове рішення складено 20 серпня 2021 року) за адміністративним позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Львівська міська рада, про зобов`язання до вчинення дій, 

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Львівська міська рада, в якому просила зобов`язати ОСОБА_1 демонтувати самочинно влаштовані бетонну плиту з опорами розміром 3,0 м x 6,0 м та металеву опору, відновити віконний проріз у кухні кв. АДРЕСА_1 .
Рішенням від 11 серпня 2021 року Львівський окружний адміністративний суд у задоволенні позову відмовив повністю.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що відповідно до ЖК України та Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.
Серед долучених до матеріалів справи документів відсутній спеціальний дозвіл, розроблений проект не є дозвільною документацією для заміни віконного прорізу на дверний проріз та для встановлення бетонної плити з опорами розміром 3,0х6,0 м та металеву опору.
Відтак, влаштування бетонної плити та металевої опори з переобладнанням проведено самовільно, а тому такі повинні бути демонтовані.
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги, просить їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач заперечив вимоги апеляційної скарги за їх безпідставністю, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 709  від 07.10.2016 ,,Про самочинне будівництво, здійснене гр. ОСОБА_1 ” рекомендовано ОСОБА_1 , власнику кв. АДРЕСА_1 , в термін до 07.11.2016 демонтувати бетонну плиту розміром 3,0 х 6,0 м та металеву опору, самочинно влаштовану над існуючою прибудовою кв. АДРЕСА_2 , та відновити віконний проріз у житловій кімнаті кв. АДРЕСА_1 . Згідно з розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 08.04.2021 № 136  внесено зміни в п. 2 розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради  від 07.10.2016 № 709, а саме слова ,,відновити віконний проріз у житловій кімнаті кв. АДРЕСА_1 ” замінено словами ,,відновити віконний проріз у кухні кв. АДРЕСА_3 ”.
На адресу відповідача ЛКП ,,Граніт” скерувало попередження від 21.10.2016 № 2/889 про необхідність в термін до 07.11.2016 демонтувати бетонну плиту розміром 3,0 х 6,0 м та металеву опору, самочинно влаштовану над існуючою прибудовою кв. АДРЕСА_2 , та відновити віконний проріз у житловій кімнаті кв. АДРЕСА_1 .
Відповідно до акта від 22.11.2016, складеного ЛКП ,,Граніт”, на час обстеження ОСОБА_1 не виконав розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 709  від 07.10.2016 ,,Про самочинне будівництво, здійснене гр. ОСОБА_1 ”.
Відтак, Залізнична районна адміністрація  Львівської міської ради звернулась до суду  про зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати самочинно влаштовані бетонну плиту з опорами розміром 3,0 м x 6,0 м та металеву опору, відновити віконний проріз у кухні кв. АДРЕСА_1 .
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем не надано жодного доказу, що ремонтні роботи призвели до порушення тривкості або руйнації несучих  конструкцій  будинку,  погіршення цілісності й зовнішнього   вигляду  фасадів,  порушення  вимог протипожежної  безпеки  та  засобів  протипожежного  захисту, що є підставами для зобов`язання власника нежилого у жилому будинку приміщення привести за свій рахунок це приміщення до попереднього стану.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ст. 30 Закону України ,,Про місцеве самоврядування в Україні”  до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.
Підпунктом 3 пункту “б” частини 1 статті 31 Закону України ,,Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, окрім іншого, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.
Аналогічні положення містяться у статті 14 Закону України ,,Про основи містобудування” № 2780-XII від 16.11.1992 (зі змінами).
Згідно з Положенням про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 01.11.2016 № 977 (із змінами) до повноважень Залізничної районної адміністрації віднесено здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, а також прилеглих територій; розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо).
Відтак, позивач як суб`єкт, що здійснює контроль за утриманням будинків (квартир), що належать громадянам та вживає заходів щодо виявлених фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу, тощо) на виконання своїх повноважень наділений правом звернення до суду.
Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).
Поряд з цим, норма ч.5 ст. 319 ЦК України вказує на те, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, затверджені Правила утримання житлових будинків та прибудинкових територій, пунктами 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 1.4.4 яких передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків,  жилих і  нежилих  у  жилих  будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу  виконавчого  комітету  місцевої  Ради  народних  депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих  будинках  приміщень  містить  у собі - улаштування в окремих жилих  будинках, жилих   і   нежилих  у   жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення  нагрівальних,  сантехнічних і   газових   приладів; влаштування    і    переобладнання    туалетів,   ванних кімнат, вентиляційних каналів. До  елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок,  перенесення  і  влаштування дверних   прорізів,   улаштування   і  переустаткування  тамбурів, прибудова  балконів  на  рівні  перших  поверхів  багатоповерхових будинків.
Переобладнання і перепланування жилих будинків,  жилих і  нежилих у жилих будинках приміщень,  що призводять до порушення тривкості або руйнації  несучих  конструкцій  будинку,  погіршення цілісності і зовнішнього   вигляду  фасадів,  порушення  вимог протипожежної  безпеки  та  засобів  протипожежного  захисту,   не допускається. Перепланування жилих  будинків,  жилих  і  нежилих  у   жилих будинках  приміщень,  що  погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.
  Згідно з пунктом 1.4.5 вказаних Правил для одержання дозволу на   переобладнання   або перепланування жилих будинків,  жилих і нежилих у  жилих  будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа,  наймач (орендар) приміщення за згодою його власника  подають  до  органу  місцевого самоврядування  заяву  про  надання  дозволу на переобладнання або перепланування та,  у разі необхідності,  можуть  подаватися  такі документи: копія свідоцтва  на  право  власності  або  договору  найму (оренди) приміщення; копія  поповерхових  планів,  завірених   в   установленому порядку; проект переобладнання або  перепланування  жилих  будинків, жилих   і   нежилих  у  жилих  будинках  приміщень,  погоджений  в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними  осіб  на  переобладнання  та  перепланування  приміщень,  що перебувають у їх спільній власності.
 Відповідно до пункту   1.4.6 Правил власник,  наймач (орендар) жилого будинку,  жилого  чи нежилого  у  жилому  будинку  приміщення,  що припустив самовільне переобладнання або  перепланування,  що  призводить  до  порушення конструктивних   елементів  або  засобів  протипожежного  захисту, зобов`язаний  за  свій   рахунок   привести   це   приміщення   до попереднього стану. 
Отже, наведеними вище правовими нормами регламентовано процедуру проведення переобладнання та перепланування жилих і нежилих приміщень, порядок отримання дозволу на проведення таких робіт, а також підстави, за яких власник, наймач (орендар) зобов`язаний  за  свій   рахунок   привести   самовільно переобладнане чи переплановане приміщення до попереднього стану. 
При цьому колегія суддів зауважує, що за змістом наведеного вище пункту 1.4.6 Правил підставами для зобов`язання власника нежилого у жилому будинку приміщення привести за свій рахунок це приміщення до попереднього стану є не будь-яке самовільне переобладнання або перепланування належного власнику нежитлового приміщення, а таке переобладнання або перепланування, наслідками якого є порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушення прав інших мешканців житлового будинку. 
Як правильно встановив суд першої інстанції, окрім поданих позивачем доказів, що вказують на проведення відповідачем робіт по переплануванню чи переобладнанню без відповідного дозволу, матеріали справи містять й наступні докази:
- технічні висновки Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту ,,НДІ Проектреконструкція” про стан несучих конструкцій будинку на АДРЕСА_4 та можливість влаштування тераси в квартирі АДРЕСА_3 (2013 рік), згідно з якими  перепланування квартири з влаштуванням тераси  в межах існуючої веранди 1-го поверху не погіршить технічного стану будинку. Прийняті конструктивні рішення забезпечать несучу здатність конструкцій будинку в цілому та не вплинуть на технічний стан інснуючої веранди. Влаштування тераси квартири АДРЕСА_3 сприяє покращенню умов експлуатації інснуючої веранди та даної квартири; 
- обстеження та визначення існуючого технічного стану житлового будинку на АДРЕСА_4 Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту ,,НДІ Проектреконструкція” (2018 рік), згідно з якими зі сторони тильного фасаду в межах квартири АДРЕСА_3 під час проведення ремонтних робіт влаштовано в стіні жорсткий пояс із металевої рами з швелерів та двотаврів, що призупинить просідання стін в межах фасаду. По металевих конструкціях виконано монолітну залізобетонну плиту, яка сприймає навантаження від деформацій будинку та служить терасою для квартири АДРЕСА_3 та накриттям веранди квартири АДРЕСА_2 .
- акт ЛКП ,,Граніт” від 11.11.2019 згідно з яким при візуальному обстеженні будинку за адресою АДРЕСА_4 встановлено, що самочинно встановлена тераса не чинить перешкод;
- згоду мешканців будинку АДРЕСА_4 , надану ОСОБА_1 на проведення реконструкції кв. АДРЕСА_1 ;
- експертний висновок щодо проведення аналітичної роботи з питань містобудування, експерта з питань містобудування Яреми О.Б., згідно якого обстеживши будинок та частково проведені реконструктивні роботи у приміщеннях кв. АДРЕСА_3 , та беручи до уваги попередні обстеження і технічні висновки державного науково-дослідного проектно-вишукувального інституту ,,НДІ ПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ” щодо стану інженерних мереж будинку та його існуючого технічного стану, а також те, що власники даного житлового будинку надали згоду на проведення ремонтно-реконструктивних робіт, власником квартири АДРЕСА_1 за рахунок влаштування тераси і санітарних вигод можна стверджувати, що ця реконструкція є правомірною і немає застережень щодо її завершення;
- висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 2492 науково-дослідного інституту судових експертиз, відповідно до якого під час виконання будівельних робіт по заміні віконного блоку на дверний у приміщенні під літ. 6-2 квартири АДРЕСА_1 не було втручання в основні несучі конструктивні елементи будинку;
- висновок експертизи з технічного обстеження державного підприємства “Західний експертно-технічний центр Держпраці”, відповідно до якого на підставі проведеного технічного обстеження конструкцій тераси кв. АДРЕСА_3 над існуючою верандою кв. АДРЕСА_5 встановлено, що тараса виконана згідно проектної документації, з дотриманням технології виготовлення, не впливає на несучу здатність будівлі в цілому і може бути прийнята в експлуатацію.
Таким чином, аналіз наведених вище документів вказує на те, що проведені відповідачем роботи не погіршують умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, а відповідно до висновків експертів покращують існуючі характеристики будинку. Натомість демонтаж конструкцій в межах здійснених позивачем ремонтних робіт може спричинити погіршення характеристик будинку.
Окрім того, такі роботи не призвели  до  порушення конструктивних   елементів  або  засобів  протипожежного  захисту. 
Також не доведено та не надано доказів на підтвердження того, що проведені роботи призвели до погіршення умов експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку чи в якійсь із квартир будинку АДРЕСА_4 .
Підсумовуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позивач не надав жодного доказу, що такі роботи призвели до порушення тривкості або руйнації несучих  конструкцій  будинку,  погіршення цілісності і зовнішнього вигляду  фасадів,  порушення  вимог протипожежної  безпеки  та  засобів  протипожежного  захисту, погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушення прав інших мешканців житлового будинку, що є необхідною кваліфікуючою ознакою самовільного переобладнання або перепланування належного власнику приміщення для зобов`язання останнього привести за свій рахунок це приміщення до попереднього стану.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.
Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для їх задоволення.
Інші, зазначені  в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства  (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Керуючись статтями  243,  308,  311,  315,  316,  321,  322,  329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення, а рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 11 серпня 2021 року  у справі № 380/5382/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 28.01.2022.