ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року                                                                        м. Херсон 

Номер справи: 766/16512/19
Номер провадження: 22-ц/819/104/22 

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого                Приходько Л.А. (суддя доповідач)
суддів:                Базіль Л.В.,
Бездрабко В.О.,
секретар                Дундич А.О. 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Державний реєстратор відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) Суханов Дмитро Миколайович,
третя особа - ОСОБА_2 ,
третя особа - ОСОБА_3 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , подану від імені та в інтересах ОСОБА_3 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 липня 2021 року у складі головуючого судді Єпішина Ю.М., 

встановив:
19 серпня 2019 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дубков В.І., звернулася до суду з позовом до Державного реєстратора відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача - ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилася спадщина на однокімнатну квартиру загальною площею 35,4кв.м., житловою площею 17,7кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
12 серпня 2016 року за заявою позивача, яка є єдиною спадкоємицею усього майна, що належало ОСОБА_6 (її рідна сестра, ОСОБА_7 , відмовилася від спадщини на користь позивачки, інших спадкоємців не має), зареєстрована спадкова справа № 59357180. 
Проте, 21 липня 2016 року державним реєстратором Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області Сухановим Д.М. з відкриттям розділу, тобто вперше, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на зазначену однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
25 липня 2016 року Державним реєстратором відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) Сухановим Д.М. прийнято рішення № 30606647 про проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на вказану квартиру, про що здійснено реєстраційний запис за номером 980476565101. 
Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу, серія ХТБ № 294, виданий 16 серпня 2000 року Херсонською товарною біржею «Альтер-Его». Дані обставини підтверджуються копією інформаційної довідки № 66514453 від 23 серпня 2016 року. Саме в цей день позивач дізналася про порушення свого законного права на спадкування квартири. Тобто у встановлений законом 6 місячний строк для прийняття спадщини після смерті власника, державним реєстратором змінено власника квартири. При цьому державній реєстрації не передувало винесення рішення про проведення державної реєстрації права власності, як це передбачено законодавством, оскільки реєстрація права власності здійснена 21 липня 2016 року, тобто до прийняття відповідного рішення (25 серпня 2016 року). 
Крім того, державним реєстратором не було встановлено відповідності заявлених прав наданим документам як того вимагає закон, оскільки договір купівлі-продажу серії ХТБ№ 294, виданий 16 серпня 2000 року Херсонської товарної біржі «Альтер-Его» нотаріально не посвідчений, у зв`язку з чим він не може бути підставою для внесення даних до реєстру. В реєстраційній справі №980476565101 квартири не вбачається доказів, які підтверджують реєстрацію ОСОБА_3 права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації. Крім цього, в матеріалах реєстраційної справи наявна Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, індексний номер документа 64204558 від 25 липня 2016 року, відповідно до якої за вказаними параметрами запиту у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні. 
Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року, яке залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Білозерської РДА Херсонської області Суханова Д.М. № 30606647 від 25 липня 2016 року, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на спірну квартиру. Однак постановою Верховного Суду України від 11 липня 2019 року вказані рішення скасовані. Провадження у справі закрито, позивачу роз`яснено, що справу належить розглядати у порядку цивільного судочинства. 
Даний позов подано з метою захисту спадкових прав позивача, оскільки саме скасуванням права власності на квартиру за ОСОБА_3 будуть законні права спадкоємця.
З урахуванням наведеного просила суд: визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області Суханова Д.М. № 30606647 від 25 липня 2016 року про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_3 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер квартири 980476565101).
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 липня 2021 року позовні вимоги задоволено. 
Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області Суханова Дмитра Миколайовича № 30606647 від 25 липня 2016 року про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_3 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер квартири 980476565101).
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки договір купівлі продажу квартири нотаріально не посвідчений, він не може бути підставою для державної реєстрації права власності. При реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 державним реєстратором не встановлено відповідності заявлених нею прав наданим нею документам. Крім того, державній реєстрації не передувало винесення рішення про державну реєстрацію права власності, як це передбачено законом.
В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховані суттєві обставини справи, а саме при ухвалені оскаржуваного рішення суд не звернув уваги на те, що на момент розгляду справи рішення про державну реєстрацію права на не рухоме майно, яке просив скасувати позивач, не існує, оскільки власник неодноразово змінювався, що свідчить про відсутність порушеного права ОСОБА_1 . 
Висновок суду щодо недійсності договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна, який був підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_3 , є помилковим.
Крім того, позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію, які спрямовані на захист майнового права, не можуть бути заявлені до державного реєстратора. Належним відповідачем має бути особа, за якою зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 , адвокат Дубков В.І., заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначив, що на його думку рішення суду є законним та обґрунтованим. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Під час розгляду справи представник ОСОБА_3 , адвокат Горлін М.О., апеляційну скаргу підтримав за обставинами викладеними у скарзі, просив оскаржуване рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог в повному обсязі.
Представник ОСОБА_1 , адвокат Дубков В.І., апеляційну скаргу не визнав, як необґрунтовану просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.
Представник ОСОБА_2 , адвокат Колесник Ю.В., апеляційну скаргу не визнав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, зазначивши, що на його думку рішення суду є законним та обґрунтованим. 
Відповідно до частин 1- 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.
Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 листопада 1993 року, виданого на підставі наказу №6510 від 01 листопада 1993 року та реєстрації в БТІ в книзі 26 з реєстровим № 10372 від 03 лютого 1994 року.
16 серпня 2000 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір зареєстрований на Херсонській товарній біржі «Альтер - Его» в журналі реєстрації угод під № 3851. Нотаріально договір купівлі-продажу квартири не посвідчений. Відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на спірну квартиру в БТІ в матеріалах справи відсутні.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 19 квітня 2018 року міським відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Херсонській області, актовий запис № 277. 
Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 є її племінниці ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Остання відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача. Вказані обставини підтверджуються матеріалами, що містяться у спадковій справі № 47/2016, заведеної після смерті ОСОБА_6 , копія якої додана до матеріалів справи.
21 липня 2016 року державним реєстратором Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області Сухановим Д.М. проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 64540323, сформованої 28 липня 2016 року. 
Запис про державну реєстрацію вчинено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний № 30606647 від 25 липня 2016 року. Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу, серія ХТБ № 294, виданий 16 серпня 2000 року Херсонською товарною біржею «Альтер-Его».
Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року у справі № 821/1229/16 за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури управління агропромислового розвитку Білозерської РДА Херсонської області Суханова Д.М., третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування державної реєстрації нерухомого майна, яка була залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року, визнано протиправним та скасовано вказане вище рішення державного реєстратора.
В подальшому вказані судові рішення скасовані постановою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 11 липня 2019 року. Провадження у справі № 821/1229/16 закрито. Роз`яснено позивачеві, що справа належить розгляду у порядку цивільного судочинства.
29 вересня 2016 року ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу продала квартиру АДРЕСА_3 . ОСОБА_8 . В той же день здійснена державна реєстрація права власності на спірну квартиру за ОСОБА_8 . 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 жовтня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Херсонської області від 30 січня 2018 року, у справі №766/10356/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Задніпряної А.І. про визнання договору недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, вказаний договір купівлі-продажу визнано недійсним, також визнано неправомірним та скасовано рішення приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Задніпряної А.І. від 14 червня 2017 року про державну реєстрацію прав та обтяжень, яким зареєстровано право власності ОСОБА_8 на спірну квартиру.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15 березня 2018 року у справі № 766/10437/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 визнано право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі вказаного рішення право власності на спірну квартиру 28 березня 2018 року зареєстровано за ОСОБА_1 . Підставою внесення запису про реєстрацію права власності є рішення державного реєстратора КП «Херсонське БТІ» Херсонської обласної ради Пигида А.Б. про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний №40637338 від 14 квітня 2018 року.
З матеріалів реєстраційної справи № 980476565101 вбачається, що 24 квітня 2018 року ОСОБА_1 продала спірну квартиру ОСОБА_10 , відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 290. В той же день вчинена реєстрація права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_10 на підставі рішення приватного нотаріуса Голодюк О.М. Херсонського міського нотаріального округу індексний № 40793791.
15 травня 2018 року ОСОБА_10 , відповідно до умов договору купівлі-продажу від 15 травня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Паламарчук К.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 586, продав спірну квартиру ОСОБА_2 , право власності якого в той же день зареєстровано на підставі рішення приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Паламарчук К.Д. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №41102909.
На час розгляду справи право власності зареєстровано за ОСОБА_2 
10 лютого 2020 року ОСОБА_3 звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Паламарчук К.Д. про витребування майна із незаконного чужого володіння. 05 березня 2020 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області відкрите провадження у справі № 766/2208/20. 
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина третя статті 13 ЦПК України).
Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.
У цій справі позивачка звернулась до суду з позовом про визнання не законним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, зазначивши, що саме в такий спосіб будуть відновлені її законні права спадкоємця. 
Однак з матеріалів справи вбачається, що на час звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду її права спадкоємця вже були відновлені, зокрема рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15 березня 2018 року у справі № 766/10437/16-ц, яким за нею визнано право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом. І на підставі цього рішення було зареєстровано її право власності на квартиру. 
Крім того, ще до звернення до суду з цим позовом, позивачка розпорядилася своїм правом власності, продавши квартиру ОСОБА_10 , який в свою чергу продав спірну квартиру ОСОБА_2 , який на теперішній час є її власником.
Отже на час звернення до суду права позивачки, як спадкоємця за законом були відновлені, а її право власності на спірну квартиру - припинено, внаслідок укладення нею договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна. 
Отже скасування Касаційним адміністративним судом Верховного Суду постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року і ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року не може свідчити про порушення прав позивачки, як спадкоємця.
Посилання представника позивача, адвоката Дубкова В.І., під час апеляційного перегляду справи на те, що у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна для позивача можуть виникнути негативні наслідки, оскільки судові рішення, якими визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора індексний № 30606647 від 25 липня 2016 року про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 , скасовані, колегія суддів відхиляє. 
Так, відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Отже, оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право позивача, його похідний інтерес у захисті порушеного, на його думку, права іншої особи, судовому захисту не підлягає.
Під час розгляду справи позивачем не доведено порушення її прав чи безпосереднього інтересу на час її звернення до суду з цим позовом, а отже вона є неналежним позивачем у цій справі, що є самостійною підставою для відмови в позові.
Крім того колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги пред`явленні до неналежного відповідача з огляду на таке. 
Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».
Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного реєстратора відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) Суханова Д.М., як до відповідача, про визнання незаконним та скасування рішення.
Обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 посилалася на незаконність реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 з підстав не встановлення державним реєстратором відповідності заявлених нею прав наданим нею документам, а також що державній реєстрації не передувало винесення рішення про державну реєстрацію права власності, як це передбачено законом.
Отже, позивачем фактично оспорюється право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, яке було зареєстроване 21 липня 2016 року на підставі рішення державного реєстратора Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області Сухановим Д.М. індексний № 30606647 від 25 липня 2016 року.
Отже, у цій справі про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Суханова Д.М., на спірне нерухоме майно, належним відповідачем має бути саме ОСОБА_3 особа, за якою зареєстроване оспорюване право власності на об`єкт нерухомості.
Проте ОСОБА_3 залучено до участі у справі в якості третьої особи.
Частиною першою статті 53 ЦПК України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Отже, особа, яка бажає взяти участь у справі як третя особа без самостійних вимог, має перебувати з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.
Підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору – ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача.
Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.
Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.
Процесуальний статус відповідача і третьої особи за своїм змістом, процесуальними правами та обов`язками є різними.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції ухвалив рішення про права ОСОБА_3 не вирішивши питання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, ОСОБА_3 , або залучення її до участі у справі в якості співвідповідача.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача
Суд першої інстанції не врахував наведеного і дійшов помилкового висновку про задоволення позову. 
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до вимог статті 376 ЦПК України, слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , подану від імені та в інтересах ОСОБА_3 , задовольнити.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 липня 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення.
У задоволені позовних вимог ОСОБА_11 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий                                                                  Л.А. Приходько

Судді:                                                                         Л.В. Базіль 

                                                                                В.О. Бездрабко