П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2022 року
м. Рівне

Справа № 569/13380/21
Провадження № 22-ц/4815/357/22

Головуючий у суді першої інстанції:
суддя Першко О.О. 
Час, дата і місце постановлення ухвали Рівненського міського суду: 
10 год. 40 хв. 17 листопада 2021 року
в м. Рівне Рівненської області 

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючий: суддя Хилевич С.В. 
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

учасники справи: 
позивач: Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії – Рівненського обласного управління Акціонерного товариства "Ощадбанк";
відповідач: ОСОБА_1 ;

представники учасників справи:
позивача – адвокат Пелих Анатолій Борисович; 
відповідача – адвокат Цуняк Володимир Йосипович;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Рівненського обласного управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2021 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Рівненського обласного управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних в порядку статті 625 ЦК України,
в с т а н о в и в:
       У липні 2021 року в суд звернулося Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі Рівненського обласного управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" (далі – Рівненське обласне управління АТ "Ощадбанк") до ОСОБА_1 з позовом про стягнення 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України.
       12 жовтня 2021 року представник відповідача подав клопотання про зупинення провадження в даній справі до набрання законної сили рішенням у справі №569/24629/18 за скаргою Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мельника В.В.; заінтересована особа ОСОБА_1 . 
Клопотання мотивував тим, що Рівненським обласним управлінням АТ "Ощадбанк" оскаржено постанову про закінчення виконавчого провадження від 29 листопада 2018 року по виконавчому провадженню № 45758356 у зв`язку з фактично повним виконанням виконавчого документу № 2-3889/10. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2019 року скаргу задоволено та в подальшому залишено в силі постановою Рівненського апеляційного суду від 30 травня 2019 року. Постановою Верховного Суду від 30 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд до місцевого суду. Тому постанова про закінчення виконавчого провадження по основному зобов`язанню ОСОБА_1 не скасована, а рішення суду, від якого залежить можливість стягнення компенсаційних втрат в порядку ст. 625 ЦК України можливе лише за умови наявності судового рішення у справі № 569/24629/18 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та підтвердження наявності суми основного боргу. Рішення суду по даній справі пов`язане з результатом розгляду справи № 569/24629/18, яка перебуває на апеляційному розгляді.
       З наведених спонукань просив задовольнити заяву про зупинення провадження у даній справі.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2021 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №569/24629/18 за скаргою Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мельника В.В.; заінтересована особа ОСОБА_1 .
       На судове рішення позивачем подано апеляційну скаргу, де він покликався на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неправильному застосуванні норм матеріального права.
       На обґрунтування апеляційної скарги зазначалось, що суд першої інстанції не пересвідчився, чи дійсно існує потреба в зупиненні провадження, а також чи існує матеріально-правовий взаємозв`язок між справами, який полягає в тому, що встановлені в одній із них факти матимуть преюдиційне значення для іншої. 
       З викладених підстав просив оскаржувану ухвалу скасувати в повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив залишити оскаржуване судове рішення без змін. Зазначав, що апеляційна скарга є безпідставною, адже зазначені в ній твердження не відповідають дійсності, так як ухвала місцевого суду в повній мірі відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України. Також покликався на те, що позивач необґрунтовано вказує на відсутність підстав для зупинення провадження, оскільки такі підстави наведені у мотивувальній частині ухвали.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.
Як встановлено судом, Рівненське обласне управління АТ "Ощадбанк" у своєму позові просить стягнути з відповідача 3% річних за непогашення кредиту за кредитним договором № 256 від 01 червня 2007 року в розмірі 4 074,36 дол. США. 
В позовній заяві позивач вказує, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 2-3889/10 від 02 червня 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 63 348,87 дол. США, що станом на 02 червня 2010 року згідно з офіційним курсом Національного банку України в гривневому еквіваленті становить 503 560,17 грн., в решті позову відмовлено. 
По зазначеному рішенню суду заборгованість ОСОБА_1 не погашено в повному обсязі, внаслідок чого у позивача виникло право на отримання 3% річних за невиконання грошового зобов`язання.
При цьому у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала справа №569/24629/18 за скаргою Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мельника В.В.; заінтересована особа ОСОБА_1 , про оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 29 листопада 2018 року по виконавчому провадженню № 45758356 з виконання виконавчого листа № 2-3889/10.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року в справі №569/24629/18 скаргу Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" повернуто скаржникові.
Як видно з запиту Рівненського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року №569/24629/18/1918-2П/2021, роздруківки з офіційного сайту Судової влади України та ухвали Рівненського апеляційного суду від 01 жовтня 2021 року Рівненське обласне управління АТ "Ощадбанк" подало апеляційну скаргу на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року.
       Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.
       Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, даними в п.33 постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року №2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України (аналогічна норма міститься і в ст. 251 ЦПК України в редакції 2017 року), за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
       Верховний Суд України у справі № 6-1957цс16 (постанова від 01 лютого 2017 року) вказував, що вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.
       Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановити ці обставини у даній справі неможливо.
       При цьому межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
       Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
       Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).
У справі "Беллет проти Франції" ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та такі критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі "Фрідлендер проти Франції").
Вирішуючи процесуальне питання, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому дійшов обґрунтованого висновку, що заява про зупинення провадження підлягає задоволенню.
Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги об`єктивно не вбачається.
Спонуканням для залишення оскаржуваної ухвали без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Рівненського обласного управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                 С.В. Хилевич

Судді:                                                                          Н.М. Ковальчук 

С.С. Шимків