КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 757/478/20-ц	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12431/2021	 	
Головуючий у суді першої інстанції: Волкова С.Я.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.	 	
 
21 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді - Семенюк Т.А
Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,
при секретарі - Максюк І.Г., Гайворонському В.М.,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року в справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -
 
В С ТА Н О В И В :
 
В січні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що 09.07.2016 року в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Honda, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та службового автомобіля Департаменту патрульної поліції ToyotaPrius, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням інспектора роти № 6 батальйону № 1 ОСОБА_2 . 
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 27.09.2017 рокуОСОБА_1 визнано винним в настанні дорожньо-транспортної пригоди. Моторним транспортним страховим бюро України було сплачено 100 000,00 грн за послуги з технічного обслуговування та ремонту автомобіля, втім означена сума не покрила вартість відновлювального ремонту, яка склала 149 578,00 грн.
У зв`язку із викладеним, просив стягнути із  ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції 49 578,00 грн.завданої майнової шкоди.
Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року позов задоволено,стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції 49 578,00 грн. майнової шкоди та 1 921,00 грн. сплаченого судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким частково задовольнити заочне рішення виключивши з резолютивної частини останній абзац, а саме «Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 », вважаючи,що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги, що скаржника визнано помилково боржником по оскаржуваному рішенню, оскільки постановою Апеляційного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року у справі №757/2320/17-п (а.с. 10-14) скасовано постанову судді Печерського районного суду від 15 травня 2017 року та ухвалено нову постанову, якою визнано ОСОБА_3 винуватим. Вказував, що ініціали «ОСОБА_3.» неодноразово зустрічаються протягом всього тексту постанови від 27.09.2017 року, а також зазначив, що жодної ідентифікаційної ознаки особи, окрім призвіща, ім`я по батькові, які збігаються з прізвищем, ім`ям та по батькові скаржника в постанові апеляційного суду не зазначено. 
Крім того, скаржник також вказав, що згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, яка надана на вимогу суду відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА (а.с. 49) і яка підтверджує місце проживання скаржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 з 08.07.2004 року, проте жодних ідентифікаційних даних про ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 матеріали справи не містять.
Як свідчить довідка Міністерства доходів і зборів від 27.08.2020 року (а.с. 66), не має можливості надати реєстраційний номер облікової картки фізичної особи ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 у зв`язку з неможливістю однозначно його ідентифікувати.
Скаржник вважає, що зазначена інформація приводить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення про права, свободи, інтереси та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі та відносно іншої особи.
16 серпня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Департаменту патрульної поліції, в якому представник позивача частковопогоджується з апелянтом та повідомляє, що до Печерського районного суду м. Києва було надіслано заяву про виправлення описки в судовому рішенні, оскільки в резолютивній частині рішення від 30.04.2020 року визначено відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , тоді як фактично відповідачем є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 , який і зазначений у позовній заяві Департаменту патрульної поліції про відшкодування матеріальної шкоди. 
Зауважував, що кореспонденція суду надходила відповідачу ОСОБА_1 за вірною адресою ( АДРЕСА_3 ), у тому числі повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, тому відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.
Також зазначив, що в спецповідомленні від 09.07.2016 року про факт дорожньо-транспортної пригоди за участю службового автомобіля зазначені відомості про відповідача, а саме: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_3 . Посвідчення водія серія НОМЕР_4 , видано 02.10.2015 МВ РЕР ДАІ м. Херсон».
В іншій частині рішення суду не оскаржується та судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 09.07.2016 року в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Honda, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та службового автомобіля Департаменту патрульної поліції Toyota Prius, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням інспектора роти № 6 батальйону № 1 ОСОБА_2 .
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 27.09.2017 року ОСОБА_1 визнано винним в настанні дорожньо-транспортної пригоди.
Платіжним дорученням № 6332 від 04.09.2018 року позивачем сплачено суму за послуги з технічного обслуговування та ремонт автотранспортного засобу у розмірі 49 578,00 грн, призначення платежу: акт №Ув.0003896 від 25.08.2018 року, договір № 303 від 22.05.2018 року.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.
Проте, колегія суддів не може  повною мірою погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, даний позов пред`явлено до ОСОБА_1 , який проживає у АДРЕСА_3 .  
На запит Печерського районного суду м. Києва щодо надання інформації про місце проживання ОСОБА_1 , останне відоме місце реєстрації якого є   АДРЕСА_3 , надійшла довідка про реєстрацію місця проживання особи, що місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване за адресою - АДРЕСА_1 (а.с. 49).
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року відкрито провадження у справі у спрощеному провадженні без виклику сторін, по справі постановлене заочне рішення.
 Як вбачається з матеріалів справи, суд направляв документи та процесуальні рішення відповідачу за адресою, зазначеною в позовній заяві - АДРЕСА_3 (а.с.52, 59).
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, судом першої інстанції досліджено надані письмові докази щодо обставин ДТП, яка сталась 09 липня 2016 року та   щодо розміру завданих ДТП збитків.
У апеляційній скарзі  зазначені обставини не оскаржуються та судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Як вбачається з резолютивної частини заочного рішення від 30 квітня 2020 року, суд першої інстанції зазначивши відповідача - ОСОБА_1 , вказав рік народження та місце реєстрації апелянта, не пересвідчившись, чи є він тією особою, яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 09 липня 2016 року, оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час ДТП був неповнолітньою особою.
З матеріалів справи вбачається, що з метою оформлення виконавчого документа у даній справі, судом витребовувались дані щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків відповідача ОСОБА_1 , проживаючого у АДРЕСА_3 (а.с. 64).
Проте, у виконавчому листі, виданому на виконання вказаного рішення суду, боржником зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_1 - апелянт у справі, 20 травня 2021 року подав заяву про скасування заочного рішення, зазначаючи, що він не є відповідачем у даній справі, не був і не міг бути учасником ДТП 09.07.2016 року, оскільки на той момент був неповнолітнім, не мав водійського посвідчення і не є власником автомобіля Honda, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
Призначаючи дану заяву до розгляду, суд першої інстанції повістку про розгляд справи направив ОСОБА_1 за вказаною у позовній заяві адресою - АДРЕСА_3 (а.с.92).
Заяву розглянуто 17 червня 2021 року у відсутності сторін та відмовлено у її задоволенні (а.с.99-100).
Як вбачається з відзиву позивача на апеляційну скаргу та наданих до відзиву документів, учасниками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 09 липня 2016 року  є ОСОБА_2 - інспектор патрульної поліції, який керував автомобілем Toyota Prius, державний реєстраційний номер  НОМЕР_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 , який керував автомобілем Honda, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, вчиняв усі процесуальні дії відносно ОСОБА_1 , який проживає у АДРЕСА_3 , тобто, відповідача по справі, проте, у резолютивній частині помилково зазначив рік народження та місце реєстрації апелянта, який не є стороною у даній справі.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Колегія суддів вважає за необхідне виключити з резолютивної частини рішення суду першої інстанції  речення «Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ». 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року -змінити, виключивши з резолютивної частини рішення речення «Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 »
Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови виготовлений 24 грудня 2021 року.

Головуючий 

Судді