Номер провадження: 22-ц/813/10119/21 
Номер справи місцевого суду: 521/12911/19
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.12.2021                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,        
за участю секретаря – Чепрас А.І.,
учасники справи:        
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 липня 2021 року у складі судді Сегеди О.М.,  
в с т а н о в и в:
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2019 року об`єднано в одне провадження цивільну справу №521/12911/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з цивільною справою №521/12910/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, та цивільною справою №521/12916/19 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення боргу та присвоєно об`єднаній цивільній справи єдиний унікальний номер №521/12911/19.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2019 року об`єднано в одне провадження цивільну справу №521/12911/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з цивільною справою №521/12908/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, та присвоєно об`єднаній цивільній справи єдиний унікальний номер №521/12911/19.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2020 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду.
12 липня 2021 року ОСОБА_2 надала через канцелярію суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання договорів позики припиненими. 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 липня 2021 року зустрічний позов повернено. 
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2  звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що в рамках даної справи було об`єднано в одне провадження чотири позови (а, отже, й відповідні справи) ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про стягнення боргу, які подавалися в різний час. Остаточно заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги були сформовані після об`єднання ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.12.2019 в одне провадження цивільної справи №521/12911/19 за позовом ОСОБА_1 про стягнення боргу з цивільною справою №521/12908/19 за позовом ОСОБА_1 про стягнення боргу, з присвоєнням остаточно об`єднаній цивільній справі єдиного унікального номеру судової справи №521/12911/19 (т. 1, а.с.78-79). Проте, у вказаній ухвалі суд першої інстанції не встановив строк на подачу відзиву на остаточно заявлені до ОСОБА_2 , об`єднані позовні вимоги ОСОБА_1 . Відтак не встановлювався судом ОСОБА_2  й строк для пред`явлення зустрічного позову. За вказаних обставин, висновок суду про те, що строк для пред`явлення ОСОБА_2  зустрічного позову на остаточні позовні вимоги ОСОБА_1 був обмежений для неї ухвалою суду першої інстанції про відкриття провадження від 3 серпня 2019 року є помилковим, не відповідає матеріалам справи та суперечить принципам цивільного судочинства. Зважаючи на викладене, апелянт вважає, що суд першої інстанції обмежив її право на судовий захист та доступ до правосуддя. В оскаржуваній ухвалі суд помилково зазначив про те, що дана ухвала про повернення зустрічної позовної заяви не підлягає оскарженню. Даний висновок не відповідає процесуальному закону та суперечить конституційному праву ОСОБА_2  на апеляційне оскарження.
ОСОБА_2 в судове засідання 08.12.2021 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 08.12.2021 від неї надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку перебуванням на лікуванні.
Враховуючи, що справа тривалий час перебуває на розгляді у суді, апелянт свої доводи виклав в апеляційній скарзі, матеріали справи містять необхідні докази для її розгляду, суд апеляційної інстанції вирішив відхили клопотання апелянта та розглянута справу без її участі.
Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 , дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Вбачається зі справи, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2019 прийнято позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено у підготовче засідання на 11.09.2019. Також судом встановлено стороні відповідача 15-ти денний термін для надання відзиву. 
Таким чином, у апелянта було право подати зустрічну позовну заяву протягом строку, передбаченого цивільним процесуальним кодексом (останнім днем для звернення до суду із зустрічним позовом з урахуванням вихідних днів було 28.08.2019), проте з зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 звернулася до суду лише 12.07.2021.
Згідно ч. 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.
Оскільки зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 подала з пропуском строку, передбаченого ст. 193 ЦПК України, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в прийнятті та повернення зустрічної позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Згідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Апеляційним судом встановлено, що зустрічна позовна заява подана до суду з пропуском строку встановленого ст. 193 ЦПК України. Проте, з відповідним клопотанням про поновлення пропущеного строку на подачу зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до суду першої інстанції не зверталася.
За умовами ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Проте, нормами ЦПК України не передбачено обов`язок суду на продовження процесуального строку без подачі особою відповідної заяви.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року.
У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Аргументи апеляційної скарги про те, що в рамках даної справи було об`єднано в одне провадження чотири позови, які подано в різний час й остаточні вимоги позивача сформовані після об`єднання ухвалою суду від 16.12.2019 в одне провадження та вказана ухвала не місить встановлених судом строків для подачі відзиву, а тому, на думку апелянта, строк судом не встановлювався, є помилковим з огляду на те, що строк для подання відповідачем відзиву на позов за приписами ЦПК України встановлюється судом в ухвалі про відкриття провадження, цивільно-процесуальними нормами не передбачено обов`язку встановлення судом в ухвалі про об`єднання позовів в одне провадження строку для подання відзиву.
Вказані доводи апелянта свідчать про помилкове тлумачення ним норм ЦПК України.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд помилково вказав в оскаржуваній ухвалі, що така не підлягає апеляційному оскарженню на правильність висновків по суті вирішення процесуального питання щодо поданого зустрічного позову не впливають. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.
Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, суд не вбачає підстав для її скасування.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384  ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 23.12.2021.

Головуючий: 
                                                                                 
            Судді: