Ухвала
    
22 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 635/8682/20
провадження № 61-2752ск22 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Харківського апеляційного суду від 19 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання за ним в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на земельні ділянки кадастровий номер: 6325157000:00:024:0115 та кадастровий номер: 6325157000:00:024:0116, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на земельні ділянки кадастровий номер 6325157000:00:024:0115 та кадастровий номер: 6325157000:00:024:0116 за адресою АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Додатковим рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1  задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000 грн.
Постановою Харківського апеляційного суду від 19 січня 2022 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 липня 2021 та додаткове рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2021 змінено в частині порядку поділу спільного сумісного майна подружжя та розподілу судових витрат.
Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на Ѕ частини земельної ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 6325157000:00:024:0115.
Визнано за ОСОБА_3 в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на Ѕ частини земельної ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 6325157000:00:024:0115.
Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на Ѕ частини земельної ділянки, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 6325157000:00:024:0116.
Визнано за ОСОБА_3 в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на Ѕ частини земельної ділянки, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 6325157000:00:024:0116. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
17 лютого 2022 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Харківського апеляційного суду від 19 січня 2022 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про поділ земельної ділянки за кадастровим номером 6325157000:00:024:0115 і за кадастровим номером 6325157000:00:024:0116.
Суди встановили, що відповідно до звіту з незалежної оцінки майна від 15 грудня 2020 року встановлено вартість земельної ділянки з кадастровим номером 6325157000:00:024:0115, яка складає 144 904 грн. Згідно зі звітом з незалежної оцінки майна від 15 грудня 2020 року вартість земельної ділянки з кадастровим  номером 6325157000:00:024:0116 становить 8 360 грн. 
Отже, ціна позову у справі № 635/8682/20 становить 153 264 грн (144 904 грн + 8 360 грн) та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 635/8682/20 є малозначною у силу вимог закону.
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має для нього виняткове значення. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, в чому проявляється виняткове значення цієї справи для нього. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для ОСОБА_1 ..
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Харківського апеляційного суду від 19 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                І. О. Дундар 
 
                                                                                                                   Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                      М. М. Русинчук