КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/17448/21                                                                         Головуючий у суді І інстанції Гринчак О.І.
Провадження № 33/824/169/2022                                                      Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
24 січня 2022 року                                                                        м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Ігнатченко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює лісником в КП «Дарницьке лісопаркове господарство»,
 за частиною 1 статті 130 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 279363 від 30 жовтня 2021 року гр.  ОСОБА_1 30 жовтня 2021 року о 16 год. 30 хв. в місті Києві по вул. Ушицька, 90 керував транспортним засобом Dacia Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора ALCOTEST та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, запис на нагрудну бодікамеру АА00830,чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн на користь держави.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивував тим, що при ухваленні постанови судом було порушено ряд норм матеріального та процесуального права, вважає постанову незаконною, просив скасувати оскаржувану постанову, провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Апелянт не заперечує що він 30 жовтня 2021 року в день виявлення його у належному йому автомобілі Dacia Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння лише тому, що не вважав себе водієм в той день, так як не керував транспортним засобом та в той день попросив свого співробітника підвести його додому. Колега був за кермом, по дорозі додому зупинились біля гаражів, колезі зателефонували з дому і він поїхав у своїх справах, а ОСОБА_1 залишився.
При апеляційному перегляді справи ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити.
Заслухавши пояснення  ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу і обставини викладені в ній, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою, підстави для її скасування - відсутні, а апеляційна скарга такою, що не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають до з`ясування питання чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з нормами КУпАП  всебічно, повно та об`єктивно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалив  постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Висновки суду про наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, що підтверджується дослідженими доказами та ґрунтується на вимогах закону.
Як вбачається з матеріалів справи і протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 279363 від 30 жовтня 2021 року, гр. ОСОБА_1 30 жовтня 2021 року о 16 год. 30 хв. в місті Києві по вул. Ушицька, 90 керував транспортним засобом Dacia Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора ALCOTEST та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, запис на нагрудну бодікамеру АА00830, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1), чим спростовується пояснення апелянта щодо некерування ним транспортним засобом, оскільки в протоколі зазначено всі обставини та пункт ПДР, який було ним порушено.
Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення та оскаржуваного судового рішення вбачається, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР  ОСОБА_1 дотримано не було.
Згідно з положеннями ч.ч. 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини викладені в протоколі, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15.11.18).
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Реалізувавши своє право володіти та керувати автомобілем,  ОСОБА_1 тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, зокрема відеозаписом події нагрудної бодікамери поліцейського та показами свідків, які були допитані судом першої інстанції.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала. 
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 30 жовтня 2021 року у ОСОБА_1 в розумінні п.п. 1,2,3,4 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, що зафіксовано відеокамерою, запис з якої детально вивчено та описано в постанові суду першої інстанції, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи апелянта, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, та письмових поясненнях,  встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу  ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.
Керуючись положеннями статті 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

                  Суддя 
Київського апеляційного суду                                                                        Н.В.Ігнатченко