Постанова  
Іменем  України
26 січня 2022 року
м. Київ
справа № 760/28408/20
провадження № 61-15106св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Грушицького А. І., 
суддів:  Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Ткачука О. С. (суддя-доповідач),
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання незаконним та скасування рішення про застосування дисциплінарного стягнення, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Національного банку України на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року, ухвалене суддею Букіною О. М.,  та постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: Мережко М. В., Савченка С. І., Верланова С. М., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Національного банку України та просила визнати незаконними і скасувати рішення Ради Національного банку України:
-       від 02 жовтня 2020 року № 45-рд «Про надання оцінки Радою Національного банку України діям ОСОБА_1 , першого заступника Голови Національного банку України»; 
-       від 02 жовтня 2020 року № 47-рд «Про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , першим заступником Голови Національного банку України». 
 Крім того, позивачка просила стягнути з Національного банку України                 (далі - НБУ) на свою користь 5 000 грн на відшкодування завданої їй моральної шкоди.
На обґрунтування позову наведені такі обставини. 
Перебуваючи на  посаді першого заступника Голови НБУ, ОСОБА_1 надала коментар виданню «Kyiv Post» щодо окремих аспектів організації роботи НБУ.
02 жовтня 2020 року головою НБУ, у зв`язку з наданим нею інтерв`ю,   ініційовано перед головою Ради НБУ (далі - Рада, Рада НБУ) включення до порядку денного засідання Ради питання надання оцінки діям першого заступника Голови НБУ ОСОБА_1 . 
У цей же день Радою НБУ було прийнято два рішення щодо неї:
- рішення № 45-рд «Про надання оцінки Радою Національного банку України діям ОСОБА_1 , першого заступника Голови Національного банку України», яким Рада НБУ вирішила висловити недовіру ОСОБА_1 як першому заступнику Голови НБУ за порушення розпорядчих актів НБУ, Кодексу етики працівника Національного банку України, Правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог статті 139 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України);
- рішення № 47-рд «Про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , першим заступником Голови Національного банку України», яким Рада НБУ за порушення розпорядчих актів НБУ, Кодексу етики працівника Національного банку України, Правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог статті 139 КЗпП України та з урахуванням листа Голови НБУ від 02 жовтня 2020 року № В/13-0005/70628, вирішила застосувати до першого заступника Голови НБУ ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідно до статей 139, 147 та 147-1 КЗпП України.
Зі змістом оскаржуваних  рішень позивачка була ознайомлена 05 жовтня 2020 року.
ОСОБА_1 , оскаржуючи ці рішення Ради НБУ, посилалася на незаконність розпорядчих актів (оспорюваних рішень) з підстав відсутності у органу, який їх прийняв (Ради НБУ), визначених законом повноважень, які реалізовані останнім у цих розпорядчих актах; порушенням процедури притягнення її як працівника НБУ до дисциплінарної відповідальності; застосування щодо неї стягнення (висловлення недовіри), яке не передбачене законом та будь-якими розпорядчими документами НБУ, відсутністю правових підстав для накладення на неї дисциплінарного стягнення у зв`язку з відсутністю в її діях складу дисциплінарного проступку.
Позивачка вказувала, що формулювання, викладені у рішенні керівного органу НБУ, завдали їй моральну шкоду, яка має бути відшкодована НБУ. 
ОСОБА_1  звертала увагу і на те, що стосовно неї ніякі розпорядчі акти індивідуальної дії уповноваженими органами НБУ (накази/розпорядження Голови НБУ, постанови Правління НБУ) не приймалися. 
Позивач наголошувала, що оскаржувані рішення Ради НБУ ухвалені поза межами її компетенції та всупереч нормативним актам, які регламентують повноваження, завдання і діяльність цієї Ради.
Водночас у цій справі про оскарження рішень Ради  ОСОБА_1 обрала відповідачем саме Національний банк України.
Короткий зміст судових рішень
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року провадження у справі в частині позовних вимог  ОСОБА_1 до НБУ про визнання незаконним та скасування рішення Ради НБУ від 02 жовтня 2020 року № 45-рд «Про надання оцінки Радою Національного банку України діям ОСОБА_1 , першого заступника Голови Національного банку України» закрито, оскільки справа, на думку суду, у цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.                 Роз`яснено позивачці право на звернення до суду з такими вимогами в порядку адміністративного судочинства.  
Разом із цим рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19  березня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року, позов ОСОБА_1 в іншій частині задоволено частково. 
Визнано незаконним рішення Ради НБУ від 02 жовтня 2020 року № 47-рд «Про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , першим заступником Голови Національного банку України» та накладення на позивачку дисциплінарного стягнення у вигляді догани. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Судові рішення мотивовані тим, що приймаючи оскаржуване рішення про застосування до першого заступника Голови НБУ ОСОБА_1 заходу дисциплінарного стягнення у вигляді догани, Рада НБУ вийшла за межі визначених статтею 9 Закону України «Про Національний банк України» повноважень та всупереч вимогам статті 19 Конституції України і це є підставою для визнання такого рішення незаконним.
Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суди дійшли висновку про відмову у задоволенні таких позовних вимог, оскільки позивачка не надала доказів заподіяння їй моральних страждань. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У вересні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга НБУ, у якій він просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року в частині задоволених позовних вимог і ухвалити у цій частині нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову. 
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.
Доводи інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу представник  ОСОБА_1 - адвокат Бартащук Л. П. просить залишити касаційну скаргу НБУ без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість. 
Рух справи у суді касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
06 грудня 2021 року справу призначено до судового розглядуколегією у складі п`яти суддів.
Обставини справи та висновки за результатами розгляду справи, зроблені судами
Суди попередніх інстанцій встановили, що рішенням Ради НБУ  від 15 червня 2018 року № 31-рд  ОСОБА_1 призначена на посаду першого заступника Голови НБУ (а. с. 22, т. 1).
На підставі цього рішення Ради НБУ та наказу НБУ від 02 липня 2018 року № 2498-к ОСОБА_1 розпочала роботу на посаді першого заступника Голови НБУ.
16 вересня 2020 року ОСОБА_1 отримала запит на коментар НБУ від видання «Kyiv Post».
17 вересня 2020 року ОСОБА_1 засобами електронної пошти проінформувала директора Департаменту комунікацій НБУ про отримання цього запиту від видання «Kyiv Post» з проханням підключитися до координації публічної комунікації.
ІНФОРМАЦІЯ_1  у виданні «Kyiv Post» вийшла публікація під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якій міститься коментар першого заступника Голови НБУ ОСОБА_1 такого змісту:
«Если мы понимаем независимость как коллегиальность и процедуру, тогда все работает правильно» - сказала ОСОБА_1 . Она, как и многие другие, сказала, что новой команде нужно время, чтобы набраться опыта и научиться работать вместе, как это было в старой команде. 
«Давление на НБУ было и будет. «Кто-то всегда будет ненавидеть нынешнюю команду и то, что она делает».  
« ОСОБА_1 и ОСОБА_2 сказали, что важнее сосредоточиться не на отдельных лицах, а на учреждении… Именно это обеспечит то, что у нас есть сегодня: относительную стабильность в условиях кризиса» - сказала ОСОБА_1 .   
25 вересня 2020 року Голова НБУ ОСОБА_5 видав розпорядження № 2267-ра, в якому зазначив, що надане інтерв`ю може негативно вплинути на імідж НБУ як на світовому фінансовому ринку, так і на внутрішньому, на подальшу співпрацю НБУ з міжнародними фінансовими організаціями.                       У зв`язку з цим він зобов`язав першого заступника Голови НБУ ОСОБА_1 у строк до 30 вересня 2020 року надати йому письмові пояснення причин порушення вимог розпорядчих актів НБУ, зокрема наказу № 795-но, відповідно до якого вона не належить до переліку спікерів з комунікацій найвищого стратегічного рівня, які б мали право на здійснення публічних комунікацій, що є поза сферою її компетенції (а. с. 77-78, т. 1). 
29 вересня 2020 року ОСОБА_1 листом № В/09-0004/69794 направила Голові НБУ письмові пояснення по суті наданих виданню «Kyiv Post» коментарів (а. с. 79-82, т. 1).
01 жовтня 2020 року  Голова Ради НБУ ОСОБА_3 направив на ім`я Голови НБУ ОСОБА_5 письмове звернення за № В/10-0009/70574, в якому виклав свої доводи щодо неоднозначності матеріалу, оприлюдненого виданням «Kyiv Post», а також запропонував у стислі терміни надати Раді НБУ інформацію щодо того, чи належить до сфери компетенцій/повноважень ОСОБА_1 і ОСОБА_2 виступати спікерами найвищого стратегічного рівня на тематику, що має відношення до інституційної незалежності та кадрової політики НБУ (а. с. 13, т. 1).
02 жовтня 2020 року Голова НБУ ОСОБА_5 у листі № В/113-0005/70628, направленому на ім`я Голови Ради НБУ ОСОБА_3 , ініціював включення до порядку денного засідання Ради НБУ розгляд питання про надання оцінки діям першого заступника Голови НБУ ОСОБА_1                 (а. с. 62-64, т. 1).
02 жовтня 2020 року Радою НБУ щодо позивачки  ОСОБА_1 було прийнято оскаржуване рішення № 47-рд «Про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , першим заступником Голови Національного банку України», яким Рада НБУ вирішила застосувати до першого заступника Голови НБУ ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідно до статей 139, 147 та 147-1 КЗпП України, з яким вона ознайомилася 05  жовтня  2020 року, отримавши його копію під особистий підпис.
Обґрунтовуючи правові підстави для визнання рішення Ради НБУ від 02 жовтня 2020 року № 47-рд незаконним та його скасування, ОСОБА_1 у поданому до суду позові посилалася на те, що це рішення прийнято Радою НБУ з перевищенням повноважень, визначених статтею 19 Конституції України та статтею 9 Закону України «Про Національний банк України». 
Аналізуючи повноваження Ради НБУ, суди встановили, що ні  положеннями Конституції України, ні положеннями Закону України  «Про Національний банк України», ні локальними актами НБУ (Регламентом Ради НБУ) не передбачено право Ради НБУ на здійснення контролю за трудовою дисципліною працівників НБУ та не надано повноважень Раді НБУ, яка не є власником чи уповноваженим ним органом, на застосування щодо працівників НБУ  дисциплінарних стягнень, а тому дійшли висновку про прийняття Радою НБУ оспорюваного рішення щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення з перевищенням повноважень, визначених Основним Законом та іншими нормативно-правовими актами.  
Водночас оспорюване рішення містило посилання на порушення першим заступником Голови НБУ ОСОБА_1 розпорядчих актів НБУ, Кодексу етики працівника Національного банку України, Правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог статті 139 КЗпП України.
Перевіряючи обґрунтованість такого рішення, суди встановили, що перший заступник Голови НБУ ОСОБА_1 належним чином виконувала свої посадові обов`язки, порушень трудової дисципліни не допускала, а тому немає підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Таким чином, у цьому касаційному провадженні перевіряються судові рішення першої та апеляційної інстанції лише в частині дотримання судових процедур і обґрунтованості висновків щодо незаконності рішення Ради НБУ від 02 жовтня 2020 року № 47-рд «Про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , першим заступником Голови Національного банку України» та накладення на позивачку дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи  з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в  постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і  заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам, виходячи із наступного.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Як вже вказувалося вище предметом провадження у цій справі є рішення, прийняте Радою НБУ щодо порушення трудової дисципліни першим заступником Голови НБУ та у зв`язку з цим, на підставі статей 139, 147, 147-1 КЗпП України накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани.                            Суди визначили цей спір як трудовий.
При цьому у рішеннях судів розтлумачено поняття трудових обов`язків працівника, право роботодавця застосувати до працівника  дисциплінарне стягнення та поняття дисциплінарного проступку.
Суди вважали обґрунтованими доводи позивачки щодо визначення відповідачем у цій справі НБУ, незважаючи на те, що вимоги були пред`явлені нею до Ради НБУ. При цьому суди посилалися на положення статті                             64-1 Закону України «Про Національний банк України», та визнаючи незаконним рішення Ради НБУ від 02 жовтня 2020 року № 47-рд вказали, що позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Рада НБУ не є юридичною особою і не може бути відповідачем у суді, у тому числі щодо трудових спорів. Натомість НБУ є юридичною особою. Тому за дії Ради НБУ має відповідати сам НБУ.
Національний банк України є особливим центральним органом державного управління, що випливає зі статті 2 Закону України «Про Національний банк України».
Національний банк України є центральним банком України, основною функцією якого є забезпечення стабільності національної грошової одиниці України - гривні (стаття 99 Конституції України).
Частиною другою статті 22 Закону України «Про Національний банк України» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до структури Національного банку входять центральний апарат, відокремлені підрозділи та юридичні особи, створені Національним банком для забезпечення його діяльності, які здійснюють діяльність виключно в межах завдань та функцій Національного банку України, встановлених законом.
У свою чергу, Рада Національного банку України є керівним колегіальним органом Національного банку України, завдання і повноваження якої визначені статтею 100 Конституції України, Законом України «Про Національний банк України» та іншими законодавчими актами.
Стаття 8 Закону України «Про Національний банк України» визначає завдання Ради Національного банку України,  до яких віднесено розроблення Основних засад грошово-кредитної політики та здійснення контролю за проведенням грошово-кредитної політики і нагляд за системою внутрішнього контролю Національного банку.
Перелік повноважень Ради Національного банку України передбачений статтею 9 Закону України «Про Національний банк України». Так, Рада Національного банку:
1) розробляє Основні засади грошово-кредитної політики на підставі пропозицій, наданих Правлінням Національного банку, публікує їх в офіційних виданнях та подає щорічно до 15 вересня до Верховної Ради України для інформування;
2) здійснює контроль за проведенням грошово-кредитної політики;
3) здійснює аналіз впливу грошово-кредитної політики України на стан соціально-економічного розвитку України та розробляє пропозиції щодо внесення відповідних змін до неї;
4) затверджує щорічно до 15 листопада поточного року кошторис адміністративних витрат Національного банку на наступний рік;
6) приймає рішення про спрямування прибутку до розподілу на збільшення статутного капіталу Національного банку;
7) затверджує Регламент Ради Національного банку України, положення про Аудиторський комітет та інші робочі органи Ради Національного банку;
8) приймає рішення про збільшення розміру статутного капіталу Національного банку;
9) визначає порядок, періодичність проведення внутрішнього аудиту у структурних підрозділах Національного банку та затверджує річний план його проведення, затверджує положення про підрозділ внутрішнього аудиту;
10) затверджує до 1 листопада звітного року аудиторську фірму для проведення аудиту річної фінансової звітності Національного банку, визначену за результатами проведення процедури закупівлі згідно із Законом України «Про публічні закупівлі»;
11) розглядає аудиторський звіт та затверджує до 30 квітня наступного за звітним року річну фінансову звітність Національного банку, звіт про виконання кошторису адміністративних витрат Національного банку та розподіл прибутку до розподілу за звітний рік, оприлюднює затверджену Радою Національного банку річну фінансову звітність Національного банку на сторінках офіційного Інтернет-представництва Національного банку;
12) затверджує рішення Правління Національного банку про участь Національного банку у міжнародних фінансових організаціях;
13) оцінює діяльність Правління Національного банку щодо виконання Основних засад грошово-кредитної політики та з інших питань, рішення щодо яких є обов`язковими для Правління Національного банку; вносить Правлінню Національного банку рекомендації стосовно:
методів та форм прогнозування макропоказників економічного і соціального розвитку України, а також грошово-кредитної політики;
окремих заходів монетарного і регулятивного характеру та їх впливу на економічний і соціальний розвиток України;
політики курсоутворення та валютного регулювання;
розвитку банківської системи та окремих нормативних актів з питань банківської діяльності;
вдосконалення платіжної системи;
інших питань, віднесених законом до компетенції Ради Національного банку;
14) вносить рекомендації Кабінету Міністрів України стосовно впливу політики державних запозичень та податкової політики на стан грошово-кредитної сфери України;
15) затверджує за поданням Правління Національного банку методику визначення заробітної плати Голови Національного банку та його заступників;
16) створює Аудиторський комітет та інші робочі органи Ради Національного банку, визначає їх склад та керівників;
17) призначає на посаду та звільняє з посади керівника підрозділу внутрішнього аудиту;
18) призначає на посади та звільняє з посад першого заступника та заступників Голови Національного банку за поданням Голови Національного банку;
19) здійснює нагляд за діяльністю підрозділу внутрішнього аудиту;
20) затверджує за поданням Правління Національного банку методику визначення винагороди членам Ради Національного банку, крім Голови Національного банку. Розмір щорічної винагороди члена Ради Національного банку України не може бути вищим за чотирикратний максимальний розмір заробітної плати члена Правління Національного банку за один місяць;
21) підтверджує наявність або відсутність ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави, для цілей запровадження та (або) подовження строку дії та (або) дострокового припинення дії заходів захисту відповідно до статті 12 Закону України «Про валюту і валютні операції».
Статтею 11 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що Рада Національного банку діє відповідно до  Регламенту Ради Національного банку України. 
Регламент Ради Національного банку України (далі - Регламент), затверджений рішенням Ради Національного банку України 24 листопада 2016 року № 2.2. (у редакції рішення Ради Національного банку України від 10 липня 2020 року № 21-рд), установлює порядок організації діяльності цього керівного колегіального органу, який здійснює свої повноваження шляхом проведення засідань членами Ради і прийняття ними рішень, які є розпорядчими документами. Водночас проєкти рішень Ради, які подаються на розгляд, мають відповідати її повноваженням, викладеним у Законі України «Про Національний банк України».
Пунктами 47, 48 Регламенту передбачено, що Голова Національного банку України подає в строк, передбачений цим Регламентом, кандидатури на призначення на посаду та звільнення з посади першого заступника та заступників Голови Національного банку. Рада призначає на посади та звільняє з посад першого заступника, заступників Голови Національного банку та керівника підрозділу внутрішнього аудиту.
Рада НБУ здійснює свої повноваження шляхом проведення засідань і прийняття рішень, які є розпорядчими документами. Рада має свій офіційний бланк. За потреби Рада може використовувати гербову печатку Національного банку. Для забезпечення документування діяльності Ради використовується печатка, штамп (за необхідності) Секретаріату Ради, виготовлені Національним банком. Засідання Ради є правомочними за наявності не менше шести її членів. Рішення приймаються простою більшістю голосів від загальної кількості присутніх на засіданні членів Ради. Кожний член Ради має один голос. Рада Національного банку складається з дев`яти членів: чотири особи призначаються Верховною Радою України; чотири особи - Президентом України; Голова Національного банку входить до Ради за посадою.
Порівняльний  аналіз нормативних актів щодо регулювання діяльності НБУ і  Ради НБУ дозволяє визначити такі особливості функціонування Ради НБУ. Рада є керівним розпорядчим органом, що самостійно виконує свої функції з розроблення Основних засад грошово-кредитної політики та здійснення контролю за проведенням грошово-кредитної політики.
Рада НБУ здійснює нагляд за системою внутрішнього контролю НБУ і незалежна від нього у прийнятті рішень. Рада не втручається в оперативну діяльність Правління НБУ. 
При цьому жодний нормативний акт, у тому числі і Регламент, не наділив Раду НБУ повноваженнями здійснювати дисциплінарне провадження чи притягувати будь-кого до якогось із видів юридичної відповідальності. 
Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункти 2, 4, 5 частини третьої статті 175 ЦПК України).
Крім того, визнаючи належним відповідачем у справі НБУ суди виходили із положень статей 14, 64 та 64-1 Закону України «Про Національний банк України» і вказували на те, що Правління НБУ здійснює управління діяльністю Національного банку. Умови найму, звільнення, надання відпусток, службові обов`язки та права, система дисциплінарних стягнень, питання соціального захисту службовців Національного банку визначаються Правлінням Національного банку з урахуванням законодавства про працю. Члени Правління Національного банку та інші працівники Національного банку, члени Ради Національного банку повинні неухильно дотримуватися Кодексу етики працівника Національного банку та уникати будь-яких ситуацій, внаслідок яких може виникнути конфлікт інтересів.
На думку Верховного Суду, при тлумаченні вказаних норм права суди припустилися помилки та дійшли безпідставного висновку про те, що рішенням Ради НБУ порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивачки - члена Правління НБУ, які мають бути поновлені обраним у даній справі позивачкою способом судового захисту.
При цьому суди не звернули увагу на те, що у грудні 2020 року Окружним адміністративним судом м. Києва розпочато провадження у порядку адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1 з приводу визнання протиправними та скасування рішень Ради НБУ від 02 жовтня 2020 року № 45-рд «Про надання оцінки Радою Національного банку України діям ОСОБА_1 , першого заступника Голови Національного банку України» та № 47-рд «Про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , першим заступником Голови Національного банку України» (справа №  640/32687/20).
Тобто, фактично ОСОБА_1 подала декілька позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, що є неприпустимим (пункт 2 частини другої статті 44 ЦПК України).
Щодо тверджень заявника про необхідність формування правового висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах колегія суддів вважає за необхідне зазначити. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У той же час притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, органом чи особою, яка не наділена відповідними повноваженнями, не має правових наслідків. Притягувати особу до юридичної відповідальності можуть лише уповноважені законом органи і тільки в установленому законом порядку.
Тому, застосоване до особи дисциплінарне покарання, не потребує спростування судом в порядку визначеному законодавством про працю.
Суди попередніх інстанцій зазначеного не врахували та дійшли помилкового висновку про задоволення позовних вимог, пред`явлених до Національного банку України, хоча за встановленими обставинами у цій справі  в задоволенні вимог до нього належало відмовити через те, що права позивачки НБУ не порушував, а оскаржуване рішення Ради НБУ від 02 жовтня 2020 року № 47-рд, за яким ОСОБА_1 - першому заступнику Голови Національного банку України оголошено догану,через порушення нею трудової дисципліни, ухвалено з перевищенням повноважень, оскільки відповідний орган не наділений правом на здійснення контролю за дотриманням дисципліни членами правління НБУ та накладення на них стягнень. 
Схожих висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2018 року у справі № 800/404/17, від 26 червня 2018 року у справі № 800/335/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 800/435/17.
Згідно з частинами першою, третьою статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
У зв`язку з наведеним оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову  ОСОБА_1 до НБУ про визнання незаконним та скасування рішення Ради НБУ від 02 жовтня 2020 року № 47-рд «Про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , першим заступником Голови Національного банку України». 
В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому не переглядаються.
Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухваленням нового рішення або зміни рішення, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Заявником у касаційній скарзі заявлено клопотання про розподіл судових витрат. 
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду, апеляційної та касаційної скарг судовий збір підлягає відшкодуванню відповідачем пропорційно задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду - скасуванню із ухваленням нового рішення у справі, клопотання заявника Національного банку України про розподіл судових витрат підлягає задоволенню. 
Керуючись статтями 141, 400, 402, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Національного банку України задовольнити частково.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня 2021 рокускасувати  в частині задоволених позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення.
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання незаконним та скасування рішення Ради Національного банку України від 02 жовтня 2020 року № 47-рд «Про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , першим заступником Голови Національного банку України» відмовити. 
Клопотання Національного банку України про розподіл судових витрат задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9, код 00032106) 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. судового збору за подання позовної заяви до суду, 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн 20 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн 60 коп.судового збору за подання касаційної скарги.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    А. І. Грушицький
Судді                                                                                                С. О. Карпенко
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров
                                                                                                                        О. С. Ткачук