УХВАЛА

15 лютого 2022 року  
Київ
справа №640/8784/21
адміністративне провадження №К/990/3961/22
  Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,
суддів: Данилевич Н.А.,  Шевцової Н.В.,   
перевіривши касаційну скаргу Національної поліції України 
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі №640/8784/21 за позовом ОСОБА_1 до  Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів в частині, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Національної поліції України,  в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати ч. 2 наказу НП України №172 від 01 березня 2021 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , полковника поліції - начальника відділу контролю за обігом зброї Департаменту превентивної діяльності шляхом звільнення зі служби;
- визнати незаконним та скасувати наказ НП України №296 о/с від 12 березня 2021 року, в частині реалізації дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби відносно полковника поліції ОСОБА_1 ;
- поновити ОСОБА_1 , полковника поліції, на посаді начальника відділу контролю за обігом зброї Департаменту превентивної діяльності з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу;
- стягнути з НП України 100 000, 00 грн. завданої моральної шкоди.
15 червня 2021 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва в задоволенні позову відмовлено.
05 жовтня 2021 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду  скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2021 року,  ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов  задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано ч. 2 наказу Національної поліції України № 172 від 01 березня 2021 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1  полковника поліції - начальника відділу контролю за обігом зброї Департаменту превентивної діяльності шляхом звільнення зі служби.
Визнано незаконним та скасовано наказ Національної поліції України № 296 о/с від 12 березня 2021 року по особовому складу, в частині реалізації дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби полковника поліції ОСОБА_1 .
Поновлено полковника поліції ОСОБА_1 на посаді начальника відділу контролю за обігом зброї Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України, починаючи з 13 березня 2021 року.
Стягнуто з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 13 березня 2021 року по 05 жовтня 2021 року включно,     в розмірі 215 358,66 грн.     (двісті п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят вісім грн. 66 коп.)На зазначену постанову апеляційного суду відповідачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалами Верховного Суду від 06 грудня 2021 року та від 11 січня 2022 року касаційну скаргу Національної поліції України повернуто скаржнику.
24 січня 2022 року відповідач повторно звернувся до Верховного Суду.
У тексті касаційної скарги міститься клопотання Національної поліції України про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції відповідачем отримано 19 жовтня 2021 року. Уперше із касаційною скаргою відповідач звернувся 18 листопада 2021 року, однак, ухвалою від 06 грудня 2021 року касаційну скаргу було повернуто скаржнику. Вказану ухвалу відповідач отримав 13 грудня 2021 року та 20 грудня 2021 року повторно звернувся до Верховного Суду. Проте, ухвалою від 11 січня 2022 року касаційну скаргу знову повернуто скаржнику, та отримано ним 18 січня 2022 року. 24 січня 2022 року Національна поліція України повторно подала касаційну скаргу до Верховного Суду.
Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (ч. 3 ст. 329 КАС України).
З огляду на викладене, наявні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки скаржником подана первісна касаційна скарга протягом 30 днів з дня отримання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, а також повторно подана касаційна скарга після повернення Верховним Судом, без надмірних зволікань та перевищення строків касаційного оскарження, що свідчить про цілеспрямованість дій відповідача щодо касаційного оскарження.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі є пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Так, Національною поліцією України зазначено, що на даний час відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування наступних норм:
-          пункту 1 частини 9 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та підпункту 2 пункту 3 розділу III Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (далі - Положення № 893), затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893 (щодо обов`язку члена дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, який знаходиться на лікарняному);
-          пункту 4 частини 1 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (щодо обов`язку членів дисциплінарної комісії зазначати у висновку службового розслідування зміст пояснень поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, щодо обставин справи);
-          пункту 1 частини 2 статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та пункту 2 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок № 893), затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893 (щодо можливості поліцейським, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час перебування його на лікарняному надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються);
-          частини 3 статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та підпункту 10 пункту 3 розділу III Положення № 893 (щодо обов`язковості складання членами дисциплінарної комісії акту про відмову поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування та який на момент його проведення перебуває на лікарняному, надавати пояснення в рамках проведення службового розслідування);
-          пункту 14 розділу V Порядку № 893 (щодо обов`язку поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування та який перебуває на лікарняному, надавати письмові пояснення в рамках проведення службового розслідування).
Крім того, скаржник зазначає, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування в сукупності наступних норм: частини 1 статті 19 та частин 1, 2, 3 статті 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 2 розділу VI Порядку № 893 (щодо можливості складання за наслідками проведення одного службового розслідування (його завершення) декількох висновків службового розслідування - у випадку якщо один з поліцейських, стосовно яких проводиться службове розслідування, тривалий час перебуває на лікарняному, а стосовно інших поліцейських спливає термін проведення службового розслідування).
Разом з тим, у касаційній скарзі відповідач посилається на виключні підстави, передбачені підпунктами а) та в) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, оскільки  касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики,  а також становить значний суспільний інтерес.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.
Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України, а також підпунктів а) та в) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Поновити Національній поліції України строк на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі №640/8784/21.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Національної поліції України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі №640/8784/21.
Витребувати із Окружного адміністративного суду міста Києва справу №640/8784/21.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                      В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                           Н. А. Данилевич

                                                                                                                    Н. В. Шевцова