ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10127/21 Справа № 932/12665/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В. І. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 30

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу
за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції 
на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2021 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Головного Управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про стягнення моральної шкоди завданої незаконними діями працівників патрульної поліції,-

В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що 24 серпня 2019 року та 28 серпня 2019 року, працівниками поліції щодо нього складалися протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Постановами Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року у справі №201/10202/19 та від 23 вересня 2019 року у справі №201/10473/19 провадження у справах про притягнення його до адміністративної відповідальності закривалися з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі №160/1868/20 визнано протиправними дії працівників поліції, що полягали у складенні протоколів про адміністративні правопорушення від 24 серпня 2019 року та 28 серпня 2019 року. Вважає незаконними складені відносно нього протоколи про адміністративне правопорушення, чим саме йому завдано моральну шкоду, розмір якої він оцінює у сумі 18 892 грн. та просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на свою користь, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку та 10 000 грн. витрат на правничу допомогу, пов`язану із розглядом судових справ №201/10473/19, №160/1868/20, №160/1868/20.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 18 892 грн. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що позивача безпідставно було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі протоколів про адміністративне правопорушення, оскільки провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. У зв`язку з неправомірним притягненням до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, у зв`язку з чим останній набув право на відшкодування моральної шкоди.
Не погодившись з рішенням суду в частині задоволених вимог, управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в оскарженій частині та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що під час оформлення адміністративного матеріалу за ст.130 КУпАП відносно позивача, поліцейські діяли в межах наданих повноважень та в спосіб, встановлений законом, їхні дії були правомірними. Дія ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не поширюється на департамент патрульної поліції. Понесення позивачем моральної шкоди не доведено. Закриття судом проваджень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є достатньою сатисфакцією для позивача. Правова допомога мала бути відшкодована в межах справ у яких така надавалась. 
З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених вимог, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині без змін, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 24 серпня 2019 року інспектором патрульної поліції в Дніпропетровській області, капітаном поліції Бєліковим О.А. у відношенні позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року провадження у справі №201/10202/19 про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 130КупАП — закрито, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Інспектором патрульної поліції в Дніпропетровській області, старшим лейтенантом поліції Красільніковою А.Г., 28 серпня 2019 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП у відношенні позивача.
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2019 року провадження у справі №201/10473/19 про адміністративне правопорушення відносно позивача, притягнутого за ч. 1 ст. 130 КупАП — закрито, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року, залишеним без змін ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі №160/1868/20 визнано протиправними дії заступника командира взводу 2 роти 2 батальйону управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Красільнікової А.Г. та поліцейського взводу 1 роти 3 Батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Бєлікова О.А. під час виконання ними службових обов`язків, що полягали у складанні відносно позивача протоколів про адміністративні правопорушення від 24 серпня 2019 року та 28 серпня 2019 року.
Інспектором патрульної поліції 01 жовтня 2019 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП у відношенні позивача.
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року провадження у справі №932/15491/19 про адміністративне правопорушення відносно позивача, притягнутого за ч. 1 ст. 130 КупАП- закрито, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
За правилами п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.
Згідно змісту ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч. 2 ст. 1176 ЦК України).
Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 266/94-ВР визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.
У п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 266/94-ВР зазначено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.
Відповідно до положень п.5 ст. 3 Закону № 266/94-ВР у наведених в ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається) моральна шкода.
Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ст. 4 Закону №266/94-ВР).
Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з ч. 1 ст. 12 (ч. 1 ст. 13 Закону №266/94-ВР).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.
Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону № 794-VIII розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Тобто законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати. Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 квітня 2019 року у справі №236/893/17.
У постанові від 03 березня 2021 року у справі №638/509/19 Верховний Суд звернув увагу про необхідність також врахування вимоги ч. 3 ст. 23 ЦК України щодо розумності і справедливості.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 24 серпня 2019 року та 28 серпня 2019 року працівниками поліції щодо ОСОБА_1 складалися протоколи про адміністративне правопорушення.
Постановами Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року у справі №201/10202/19 та від 23 вересня 2019 року у справі №201/10473/19 провадження у справах про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, врахував, що дії працівників поліції щодо складання відносно позивача протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є підставою для відшкодування позивачу спричиненої моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини.
Такий висновок суду першої інстанції повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 69/1799/16-ц, Постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17, а також у Постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20, провадження № 61-2647св21.
На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 18 892 грн.
Доводи апеляційної скарги управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про те, що судом не враховано, що сам по собі факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне наслідків цивільно – правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому було закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищих посадових осіб органу державної влади.
Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року по справі № 569/1799/16-ц, а також у Постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20, провадження № 61-2647св21.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено протиправність дій чи бездіяльності посадових осіб патрульної поліції та відповідно до норм ст. 1176 ЦК України, відшкодуванню підлягає шкода, завдана внаслідок неправомірного накладання адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, натомість відносно позивача жодного адміністративного стягнення передбаченого положеннями ст. 130 КУпАП застосовано не було.
Положеннями ст.ст. 2,4 ЗУ«Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 1173 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).
Таким чином, в даному випадку факт закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, складено відносно позивача незаконно, що спричинило позивачу моральну шкоду.
За змістом норм глав 19-21 КУпАП притягнення особи до адміністративної відповідальності розпочинається зі стадії складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення.
Наведене цілком підтверджує факт незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відтак доведеним є факт заподіяння внаслідок цього моральної шкоди позивачу.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди, правильності висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.
Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними у справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції – залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий:                                                                М.Ю. Петешенкова

Судді:                                                                        В.С. Городнича

                                                                               О.В. Лаченкова