КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №752/13917/19                                                                                    Головуючий 1 інстанція - Мазур Ю.Ю. 
Провадження №22/824/3534/2022                                                                 Доповідач 2 інстанція - Суханова  Є.М.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
26 січня  2022 року                                                                         м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
             головуючого судді:                Суханової Є.М.,
            суддів:                                        Сушко Л.П., Олійник В.І.
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1   на рішення Голосіївського  районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Юнівес», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
          В липні 2019 року  ОСОБА_1 в особі свого представника,звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом, в якому просивстягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Юнівес»,  ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 47121,34 грн. та судовий збір.
          Позовні вимоги мотивував тим, що 16.08.2017 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Чорноморського Козацтва, 78 в м. Одесі, скоїв зіткнення із транспортним засобом «BMW320D», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 01.09.2017 року постановою Суворовського районного суду м. Одеси  ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність  ОСОБА_2 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес» відповідно до полісу № АМ/0046962. В травні 2018 року скаржником отримано лист від ПрАТ «СК «Юнівес» про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з неподанням документів, що підтверджують право ОСОБА_1 на отримання страхового відшкодування. У відповідь на вказаний лист позивач надав всі необхідні документи. Разом з тим, ПрАТ «СК «Юнівес» не визначило розмір шкоди та не надіслало ні згоди, ні відмови у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до Звіту № 288/08/17 від 26.03.2019 року транспортний засіб є конструктивно загиблим. Ринкова вартість авто до дорожньо-транспортної пригоди становить 76240,16 грн, ринкова вартість авто після дорожньо-транспортної пригоди становить 29118,82 грн.
           Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Юнівес», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовлено.    
 Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки при розгляді справи та прийнятті рішення судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що ним до суду першої інстанції у відповідності до вимог ст.. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надано належні та допустимі докази на підтвердження можливості отримання ним страхового відшкодування за фактом ДТП, що відбулося 16.08.2017 року. Просить рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20.05.2021 року скасувати, та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.    
Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Юнівес» в особі представника Кузьменкова М.М. подано відзив на апеляційну скаргу. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20.05.2021 року вважає обґрунтованим та  таким, що ухвалене з вірним застосуванням норм права. Судом вірно встановлено обставини справи та надано належну правову оцінку. Підстави для скасування зазначеного рішення суду першої інстанції відсутні. Зазначає, що ОСОБА_1   не надано документів, які посвідчують право заявника на отримання страхового відшкодування та право користування автомобілем на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16.08.2017 року та складання заяви про страхове відшкодування.  
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині його оскарження та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від встановленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
            Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 16.08.2017 року об 11 год. 25 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Чорноморського Козацтва, 78 в м. Одесі, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «BMW320D», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду, в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
            01.09.2017року постановою Суворовського районного суду м. Одеси, справа №  523/12113/17,  ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у вигляді стягнення штрафу на користь держави.
             Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «HyundaiAccent», державний номерний знак НОМЕР_1 застрахована ПрАТ «СК «Юнівес» за полісом № АМ/0046962 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
             Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
            Як вбачається з положень п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбання лікарських засобів.
            Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
         Законом непередбачено відшкодування витрат, які можуть бути понесені в майбутньому на проведення операції.
          Згідно п. 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
             03.10.2017 року, з метою отримання страхового відшкодування, позивач звернувся із відповідною заявою на виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Юнівес», що не заперечується сторонами.
    Як вбачається з матеріалів справи, документи, що підтверджують правомірність вимог ОСОБА_1 надані не були, натомість останнім було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «BMW320D», державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до якого його власником зазначено ТОВ «РезарКонтинентал» (Болгарія, м. Плодів).  
              Пунктом 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
              Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.
              Таким чином, ОСОБА_1 не є потерпілим в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при цьому потерпілою особою є власник транспортного засобу «BMW320D», державний номерний знак НОМЕР_2 , тобто ТОВ «РезарКонтинентал».
    22.10.2018року ОСОБА_1 надано довіреність, відповідно до тексту якої йому надано право представляти інтереси керівника ТОВ «РезарКонтинентал» Назара Ужвого. Надана довіреність 13.09.2018року, посвідчена нотаріусом Республіки Болгарія Енчо Енчев.
             Відповідно до ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
            Положеннями ч. 1 ст. 246 ЦК України встановлено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.
           Суд першої інстанції дійшов вірного висновку опираючись на матеріали цивільної справи про відсутність, належним чином, посвідчених копій документів, на підставі яких можна стверджувати про існування юридичної особи ТОВ «РезарКонтинентал» (Болгарія, м. Плодів) як на момент дорожньо-транспортної пригоди, так і на момент розгляду справи в суді.
           Згідно листа ПрАТ «СК «Юнівес» вих. № 18/10/24-13 від 24.10.2018 року адресованого  ОСОБА_3 , повідомлено, що посвідчення повноважень для підтвердження статусу потерпілого - юридичної особи ТОВ «РезарКонтинентал» та повноважень Олега Ужвий та Назара Ужвий , які уповноважили позивача щодо розпорядження майном юридичної особи ТОВ «РезарКонтинентал» та її коштами, є копія легалізованого витягу з торгового, банківського чи судового реєстру або нотаріально засвідчене реєстраційне посвідчення уповноваженого органу іноземної держави про реєстрацію відповідної юридичної особи.
            В матеріалах справи наявна копія документа, який має назву «Посвідчення вих. № 20160916162004/16.09.2016», яким реєстраційне агентство засвідчує, що станом на 16.09.2016 ТОВ «РезарКонтинентал» зареєстровано в торговому реєстрі.
 Однак, зазначений документ не свідчитьпро статус юридичної особи ТОВ «РезарКонтинентал» (Болгарія, м. Плодів) ані на момент дорожньо-транспортної пригоди, ані на момент посвідчення довіреності на ім`я  ОСОБА_1 , ані на момент складання заяви на виплату страхового відшкодування. Крім того, не можливо перевірити повноваження Олега Ужвий та Назара Ужвий , які уповноважили позивача ніби то на розпорядження майном юридичної особи ТОВ «РезарКонтинентал».
            Крім того, ПрАТ «СК «Юнівес» на направлення № 179/2019-13-3 від 04.09.2019  року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг щодо здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) на підставі звернення ОСОБА_4 (в інтересах ОСОБА_1 ) з 11.09.2019 року по 13.09.2019 рік проводилась перевірка дотримання вимог законодавства під час розгляду заяви про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 . Згідно Акту від 13.09.2019 року № 1561/13-3/2 порушення не виявлені.
Аналізуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що позивачем не надано документів, які посвідчують право заявника на отримання страхового відшкодування та право користування автомобілем на момент дорожньо-транспортної  пригоди та складання заяви про страхове відшкодування, а отже в задоволені позову слід відмовити.
Відтак, викладені у апеляції доводи, суд другої інстанції відносить до числа формальних. Суд правильно застосував закон, що регулює спірні правовідносини, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку зібраним у справі доказам.
Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Отже, рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 77-82, 263, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом  тридцяти днів до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлений 26 січня 2022 року
 
Головуючий                                                                                    Є.М. Суханова
 
Судді:                                                                                                 В.І. Олійник
 
                                                                                                                Л.П. Сушко