ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/1711/19	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Колоколова С.І.          
суддів: Головея В.М., Разюк Г.П.
секретар судового засідання: Глущенко Т.А.
за участю представників учасників справи:
від позивача: Квітін Р.В. ордер серія АА №1138102 від 10.09.2021р.;
від відповідача: не з`явився;
від скаржника ( ОСОБА_1 ):          не з`явився;
від скаржника ( ОСОБА_2 ):          Приймачук С.І., ордер серія ОД №552019 від 15.12.2021р.                   
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
на рішення Господарського суду Одеської області від 26 „грудня" 2019р., повний текст якого складено та підписано „03" січня 2020р. 
у справі №916/1711/19
за позовом Приватного підприємства ,,Кара Дон" 
до Сільськогосподарського виробничого кооперативу ,,Прогрес Владичень"
про відновлення становища, яке існувало до порушення, -                    

головуючий суддя  - Лічман Л.В.
місце ухвалення рішення:  Господарський суд Одеської області

         Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. 
          В судовому засіданні  16.12.2021р. згідно ст.233  ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року Приватне підприємство "Кара Дон" (далі - ПП "Кара Дон") звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Сільськогосподарського виробничого кооперативу  "Прогрес Владичень" (далі - СВК "Прогрес Владичень"), в якій, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 29.10.2019, просило відновити становище ПП "Кара Дон", яке існувало до винесення наказу Міністерства юстиції України від 14.04.2017 № 1261/5, шляхом скасування:  
- рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Чекригіна Олександра Валерійовича від 14.04.2017 №      34802644, згідно з яким скасовано речові права позивача на земельні ділянки на виконання наказу Міністерства юстиції України від 14.04.2017 № 1261/5;
- записів про інші речові права СВК "Прогрес Владичень": № 20266775 від 29.04.2017 року; № 20092800 від 20.04.2017 року; № 20094492 від 21.04.2017 року; № 20274326 від 29.04.2017 року; № 20279220 від 29.04.2017 року; № 20166693 від 21.04.2017 року; № 20271453 від 29.04.2017 року; № 20274611 від 29.04.2017 року; № 20094477 від 21.04.2017 року; № 20092389 від 20.04.2017 року; № 20094686 від 21.04.2017 року; № 20173793 від 20.04.2017 року; № 20094525 від 21.04.2017 року; № 30137052 від 31.01.2019 року; № 30136893 від 31.01.2019 року; № 20277960 від 29.04.2017 року; № 20093759 від 20.04.2017 року; № 20279364 від 29.04.2017 року; № 20093968 від 21.04.2017 року; № 20280541 від 29.04.2017 року; № 30212736 від 31.01.2019 року; № 20273557 від 29.04.2017 року; № 20094594 від 21.04.2017 року; № 20169517 від 21.04.2017 року; № 20091975 від 20.04.2017 року; № 20093607 від 20.04.2017 року; № 20171327 від 21.04.2017 року; № 20094560 від 21.04.2017 року; № 20094534 від 21.04.2017 року; № 30165967 від 01.02.2019 року; № 20277466 від 29.04.2017 року; № 20092471 від 20.04.2017 року; № 20169253 від 21.04.2017 року; № 20091877 від 20.04.2017 року; № 20091839 від 20.04.2017 року; № 20093047 від 20.04.2017 року; № 20094108 від 21.04.2017 року; № 20094145 від 21.04.2017 року; № 20279637 від 29.04.2017 року; № 20270569 від 29.04.2017 року; № 20092540 від 20.04.2017 року; № 20265145 від 29.04.2017 року; № 20270743 від 29.04.2017 року; № 20093664 від 20.04.2017 року; № 20280494 від 29.04.2017 року; № 20273372 від 29.04.2017 року; № 20280403 від 29.04.2017 року; № 20280232 від 29.04.2017 року; № 30134545 від 31.01.2019 року; № 20093539 від 20.04.2017 року; № 20094218 від 21.04.2017 року; № 20094308 від 21.04.2017 року; № 20094281 від 21.04.2017 року; № 20094261 від 21.04.2017 року; № 20093091 від 20.04.2017 року; № 20280859 від 29.04.2017 року; № 20173091 від 21.04.2017 року; № 30132765 від 01.02.2019 року; № 20171704 від 21.04.2017 року; № 20094581 від 21.04.2017 року; № 20093647 від 20.04.2017 року; № 20092209 від 20.04.2017 року; № 20278633 від 29.04.2017 року; № 20279155 від 29.04.2017 року; № 20267444 від 29.04.2017 року; № 20267761 від 29.04.2017 року; № 20268016 від 29.04.2017 року; № 20091744 від 20.04.2017 року; № 20092281 від 20.04.2017 року; № 20162075 від 21.04.2017 року; № 20093241 від 20.04.2017 року; № 20280738 від 29.04.2017 року; № 20162470 від 21.04.2017 року; № 20278947 від 29.04.2017 року; № 20280110 від 29.04.2017 року; № 20092020 від 20.04.2017 року; № 20092674 від 20.04.2017 року; № 20093072 від 20.04.2017 року; № 20093952 від 20.04.2017 року; № 20094405 від 21.04.2017 року; № 20170079 від 21.04.2017 року; № 20094627 від 21.04.2017 року; № 20094067 від 21.04.2017 року; № 20269728 від 29.04.2017 року; № 20158888 від 21.04.2017 року; № 20273533 від 29.04.2017 року; № 20158570 від 21.04.2017 року; № 20279063 від 29.04.2017 року; № 20271120 від 29.04.2017 року; № 20264094 від 29.04.2017 року; № 20273153 від 29.04.2017 року; № 20264465 від 29.04.2017 року; № 20277627 від 29.04.2017 року; № 20277805 від 29.04.2017 року; № 30170773 від 31.01.2019 року; № 20092101 від 20.04.2017 року; № 20092594 від 20.04.2017 року; № 20092305 від 20.04.2017 року; № 20094398 від 21.04.2017 року; № 20154563 від 21.04.2017 року; № 20154829 від 21.04.2017 року; № 20094634 від 21.04.2017 року; № 20094658 від 21.04.2017 року; № 20094750 від 21.04.2017 року; № 20091971 від 18.04.2017 року; № 20280145 від 29.04.2017 року; № 20092672 від 20.04.2017 року; № 20272926 від 29.04.2017 року; № 20094500 від 21.04.2017 року; № 30136329 від 31.01.2019 року; № 20173457 від 20.04.2017 року; № 20093061 від 20.04.2017 року; № 20093836 від 20.04.2017 року; № 20092410 від 20.04.2017 року; № 20092506 від 20.04.2017 року; № 20093935 від 21.04.2017 року; № 20275010 від 29.04.2017 року; № 20275191 від 29.04.2017 року; № 20092630 від 20.04.2017 року; № 20279065 від 29.04.2017 року; № 20275465 від 29.04.2017 року; № 20092976 від 20.04.2017 року; № 20092431 від 20.04.2017 року; № 20092443 від 20.04.2017 року; № 20092584 від 20.04.2017 року; № 20092037 від 20.04.2017 року; № 20094237 від 21.04.2017 року; № 20094178 від 21.04.2017 року; № 20279725 від 29.04.2017 року; № 20092956 від 20.04.2017 року; № 20091837 від 18.04.2017 року; № 20275531 від 29.04.2017 року; № 20094734 від 21.04.2017 року; № 20094690 від 21.04.2017 року; № 20092560 від 20.04.2017 року; № 20094130 від 21.04.2017 року; № 20094646 від 21.04.2017 року; № 20266363 від 29.04.2017 року; № 20094288 від 21.04.2017 року; № 20166305 від 21.04.2017 року; № 20094244 від 21.04.2017 року; № 20167911 від 21.04.2017 року; № 20277625 від 29.04.2017 року; № 20094321 від 21.04.2017 року; № 20269169 від 29.04.2017 року; № 20094303 від 21.04.2017 року; № 20093746 від 21.04.2017 року; № 20091832 від 20.04.2017 року; № 20270663 від 29.04.2017 року; № 20270070 від 29.04.2017 року; № 20171006 від 21.04.2017 року; №20162368 від 21.04.2017 року; № 20264189 від 29.04.2017 року; № 20264406 від 29.04.2017 року; № 20271980 від 29.04.2017 року; № 20093451 від 20.04.2017 року; № 20093605 від 20.04.2017 року; № 20278113 від 29.04.2017 року; № 20281026 від 29.04.2017 року; № 20281127 від 29.04.2017 року; № 20093527 від 20.04.2017 року; № 20093261 від 20.04.2017 року; № 20093147 від 20.04.2017 року; № 20093864 від 21.04.2017 року; № 20094434 від 21.04.2017 року; № 20280929 від 29.04.2017 року; № 20093785 від 20.04.2017 року; № 20094517 від 21.04.2017 року; № 20280337 від 29.04.2017 року; № 20268400 від 29.04.2017 року.; № 20094799 від 21.04.2017 року; № 20092517 від 20.04.2017 року; № 30211007 від 31.01.2019 року; № 20093602 від 20.04.2017 року; № 20279392 від 29.04.2017 року; № 20281020 від 29.04.2017 року; № 20093015 від 20.04.2017 року; № 31641232 від 15.05.2019 року; № 20093526 від 20.04.2017 року; № 20280630 від 29.04.2017 року; № 20092635 від 20.04.2017 року; № 31640939 від 15.05.2019 року; № 20094783 від 21.04.2017 року; № 20094100 від 21.04.2017 року; № 20278844 від 29.04.2017 року; № 20263859 від 29.04.2017 року; № 30213211 від 31.01.2019 року; № 20162205 від 21.04.2017 року; № 20157988 від 21.04.2017 року; № 20091874 від 20.04.2017 року; № 30207272 від 31.01.2019 року; № 20280837 від 29.04.2017 року; № 20280755 від 29.04.2017 року; № 20278756 від 29.04.2017 року; № 20092318 від 20.04.2017 року; № 20093191 від 20.04.2017 року; № 20093440 від 20.04.2017 року; № 20093832 від 21.04.2017 року; № 20272313 від 29.04.2017 року; № 20094034 від 21.04.2017 року; № 20169859 від 21.04.2017 року; № 20170368 від 21.04.2017 року; № 20093832 від 21.04.2017 року; № 20170747 від 21.04.2017 року; № 20092362 від 20.04.2017 року; № 20091498 від 20.04.2017 року; № 20092401 від 20.04.2017 року; № 20093688 від 20.04.2017 року; № 20092877 від 20.04.2017 року; № 30213041 від 31.01.2019 року; № 20094163 від 21.04.2017 року; № 20094730 від 21.04.2017 року; № 20093984 від 21.04.2017 року; № 20094602 від 21.04.2017 року; № 31350339 від 22.04.2019 року; № 30131168 від 31.01.2019 року; № 30132243 від 31.01.2019 року; № 20092287 від 20.04.2017 року; № 20264809 від 29.04.2017 року; № 20094573 від 21.04.2017 року; № 20279849 від 29.04.2017 року; № 30214802 від 08.02.2019 року; № 30209925 від 31.01.2019 року; № 20160280 від 21.04.2017 року; № 20271729 від 29.04.2017 року; № 20272125 від 29.04.2017 року; № 20094553 від 21.04.2017 року; № 20092063 від 20.04.2017 року; № 20269862 від 29.04.2017 року; № 20270319 від 29.04.2017 року; № 30212536 від 31.01.2019 року; № 20267054 від 29.04.2017 року; № 20093325 від 20.04.2017 року; № 20094422 від 21.04.2017 року; № 20093005 від 20.04.2017 року; № 20278512 від 29.04.2017 року; № 20161344 від 21.04.2017 року; № 20092744 від 20.04.2017 року; № 20091939 від 18.04.2017 року; № 20167597 від 21.04.2017 року; № 16366334 від 13.09.2016 року; № 20092587 від 20.04.2017 року; № 20280463 від 29.04.2017 року; № 20268565 від 29.04.2017 року; № 20278407 від 29.04.2017 року; № 20277778 від 29.04.2017 року; № 20266652 від 29.04.2017 року; № 20160048 від 21.04.2017 року; № 20271018 від 29.04.2017 року; № 20161809 від 21.04.2017 року; № 31636717 від 15.05.2019 року; № 20269243 від 29.04.2017 року; № 20279219 від 29.04.2017 року; № 20270368 від 29.04.2017 року; № 20272890 від 29.04.2017 року; № 30133958 від 31.01.2019 року; № 20278267 від 29.04.2017 року; № 20091685 від 20.04.2017 року; № 20091633 від 20.04.2017 року; № 20091884 від 18.04.2017 року; № 20094468 від 21.04.2017 року; № 20092459 від 20.04.2017 року; № 20093289 від 20.04.2017 року; № 20093683 від 20.04.2017 року; № 20278332 від 29.04.2017 року; № 20268295 від 29.04.2017 року; № 20091434 від 20.04.2017 року; № 20092694 від 21.04.2017 року; № 20092640 від 20.04.2017 року; № 20092491 від 20.04.2017 року; № 20269044 від 29.04.2017 року; № 20152289 від 21.04.2017 року; № 20263306 від 29.04.2017 року; № 20092553 від 20.04.2017 року; № 20278096 від 29.04.2017 року; № 20094379 від 21.04.2017 року; № 20092112 від 20.04.2017 року; № 30128929 від 31.01.2019 року; № 20094344 від 21.04.2017 року; № 20167120 від 21.04.2017 року; №20093784 від 21.04.2017 року; № 20094752 від 21.04.2017 року; № 20094450 від 21.04.2017 року; № 20265469 від 29.04.2017 року; № 20279820 від 29.04.2017 року; № 20274818 від 29.04.2017 року; № 20093381 від 20.04.2017 року; № 20279566 від 29.04.2017 року; № 20093927 від 20.04.2017 року; № 20269569 від 29.04.2017 року; № 20094366 від 21.04.2017 року; № 20268838 від 29.04.2017 року; № 20268635 від 29.04.2017 року; № 30130474 від 31.01.2019 року; № 20093743 від 20.04.2017 року; № 20276972 від 29.04.2017 року; № 20273159 від 29.04.2017 (далі - спірні записи).
Позовні вимоги із посиланнями на положення статей 16, 393, 396 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пункту 33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 910/8424/17 обґрунтовано тим, що внаслідок видання незаконного наказу Міністерства юстиції України від 14.04.2017 № 1261/5 скасовано державну реєстрацію за ПП      "Кара Дон" права оренди земельних ділянок. Цим скористалося СВК "Прогрес Владичень", який зареєстрував речові права емфітевзису в Державному реєстрі речових прав на орендовані ПП "Кара Дон" землі. Наявність записів про речові права СВК "Прогрес Владичень" і рішення реєстратора, прийнятого на виконання скасованого у судовому порядку наказу Міністерства юстиції України, унеможливлюють відновлення становища, яке існувало до видання зазначеного наказу, а саме поновлення записів у реєстрі щодо наявності у позивача речових прав оренди земельних ділянок.
Позивач наголосив, що видання наказу Міністерства юстиції України від 14.04.2017 №      1261/5 порушило його речове право на чуже майно, а заявлені у цій справі вимоги є ефективним способом захисту у цьому разі.
Відповідач у письмовому відзиві та у заяві з процесуальних питань просить відмовити у задоволенні позову повністю, адже у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 826/5575/17, згідно з якою визнано протиправним і скасовано наказ Міністерства юстиції України від 14.04.2017 № 1261/5, прямо зазначено, що рішення державних реєстраторів про реєстрацію права користування земельними ділянками за СВК "Прогрес Владичень" є самостійними реєстраційними діями, вчиненими на підставі відповідних правовстановлюючих документів і, приймаючи такі рішення, державний реєстратор не діяв на виконання наказу Міністерства юстиції України від 14.04.2017 № 1261/5. Отже, скасування наказу призводить до відновлення становища, що існувало до його видання, адже немає передумов для визнання незаконними дій, вчинених реєстраторами.
Крім того, СВК "Прогрес Владичень" із посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 11.04.2018 у справі №      910/8424/17, зазначає про необхідність спільного розгляду вимог стосовно скасування наказу Міністерства юстиції України та поновлення записів, які існували до його видання.
СВК "Прогрес Владичень" також звертало увагу суду на те, що ПП "Кара Дон" просить відновити становище не шляхом відновлення записів, скасованих згідно з наказом Міністерства юстиції України, а шляхом скасування записів про реєстрацію речових прав відповідача, наявність яких (прав) ніким не була оскаржена та ґрунтується на чинних договорах емфітевзису.
Додатково СВК "Прогрес Владичень" зауважує, що заявляючи вимогу про скасування записів про інше речове право, ПП "Кара Дон" не наводить жодних правових підстав для цього, не називає норми матеріального права, які необхідно застосовувати.
Варто зауважити, що під час розгляду цієї справи у місцевому господарському суді СВК "Прогрес Владичень" неодноразово наполягало на закритті провадження у справі, у зв`язку з чим заявляло два клопотання, у задоволенні яких відмовлено згідно з протокольною ухвалою місцевого господарського суду від 26.12.2019.
Так, у першому клопотанні СВК "Прогрес Владичень" наполягало на тому, що у справах № 826/5575/17 та № 497/1600/18 ухвалено такі, що набрали законної сили, рішення у спорах між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у зв`язку з чим необхідно закрити провадження у справі за правилами пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Місцевий господарський суд не погодився із наведеним твердженням СВК "Прогрес Владичень", адже предметом спору у зазначених справах було відновлення становища шляхом скасування рішень реєстраторів, а не проведених на їх підставі записів про речове право СВК "Прогрес Владичень". Крім того, вимоги про скасування рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Чекригіна О. В. від 14.07.2017 №      34802644 взагалі не було заявлено. Отже, суд дійшов висновку, що предмети спорів у справах №      826/5575/17, № 497/1600/18 та у справі № 916/1711/19 є різними.
Щодо другого клопотання про закриття провадження у справі згідно з пунктом 1 частини 1 статті 231 ГПК України місцевий господарський суд зазначив, що позов у цій справі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки ПП "Кара Дон" просить суд не про поновлення записів, скасованих відповідно до незаконного наказу державного органу, а про скасування записів СВК "Прогрес Владичень", наявність яких унеможливлює реалізацію належних позивачеві речових прав. Цей спір має приватноправовий характер, тому з урахуванням суб`єктного складу сторін його належить розглядати за правилами господарського судочинства.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 (суддя Лічман      Л.  В.), залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 у справі № 916/1711/19 (Принцевська Н. М. - головуючий, судді Діброва Г. І., Ярош А. І.), позов задоволено частково, відновлено становище ПП "Кара Дон", яке існувало до вчинення наказу Міністерства юстиції України від 14.04.2017 №1261/5 шляхом скасування спірних записів про інше речове право, у решті позову відмовлено.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що в цьому разі ефективним способом відновлення порушеного права оренди земельних ділянок є відновлення становища, яке існувало до винесення наказу Міністерства юстиції України від 14.04.2017 № 1261/5, шляхом скасування записів про інше речове право (емфітевзис) СВК "Прогрес Владичень", так як їх наявність не дозволяє поновити записи про речове право ПП "Кара Дон", у зв`язку з чим задовольнив вимоги позивача в цій частині.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в частині скасування рішення державного реєстратора, оскільки таку вимогу заявлено до неналежного відповідача. Крім того, суд зазначив, що така позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора є неправильно обраним способом захисту порушеного права.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.06.2020 рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 у справі №      916/1711/19 залишено без змін.
          Не погодившись з прийнятим рішенням, 09.08.2021 фізична особа ОСОБА_1 , який не приймав участі у розгляді справи, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 у справі №916/1711/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
          Скаржник вважає, що судове рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 у справі №916/1711/19 стосується прав та обов`язків апелянта, безпосередньо впливає на його можливість вимагати виконання спірного Договору, належним чином користуватися і розпоряджатися власним майном та унеможливлює належну реєстрацію прав користувача, відповідно до умов Договору.           Так, апелянт зазначає, що 23.05.2016 року між ОСОБА_1 (Власник) та СВК "Прогрес Владичень" в особі голови кооперативу Кацарського Олександра Миколайовича (Кооператив) було укладено Договір про передачу прав користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), відповідно до умов якого предметом вказаного Договору є земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Владиченської сільської ради Болградського району Одеської області, загальною площею 2,66 га з цільовим призначенням для введення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номера 5121482000:01:001:0410, 5121482000:01:001:0869 по яким Власник передає кооперативу право володіння і право цільового використання (емфітевзис право), зберігая за собою право розпорядження ними.
Відомості  про передачу вказаної земельної ділянки в оренду (емфітевзис) були належним чином зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (запис №20092587 від 20.04.2017 року).
Таким чином, скаржник вважає, що рішенням  Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 у справі №916/1711/19 було протиправно скасовано реєстраційний запис №20092587 від 20.04.2017 року, чим не визнано право апелянта розпоряджатися належним йому майном, визначати орендаря (користувача) земельної ділянки та вимагати виконання Договору від 23.05.2016.
Також, скаржник вказує, що предметом розгляду справи №916/1711/19 було вирішення питання відновлення становища ПП «Кара Дон», яке існувало до винесення наказу Міністерства юстиції України від 14.04.2017 №1261/5, шляхом скасування: запису про інше речове право від 29.04.2017 №20266775 та записів про інші речові права СВК «Прогрес Владичень».
Разом з тим, скаржник вважає, що проведення державної реєстрації права користування земельними ділянками №5121482000:01:001:0410 та №5121482000:01:001:0869 за ПП «Кара Дон» фактично позбавляє СВК «Прогрес Владичень» права вважатися користувачем земельної ділянки, обробляти її та отримувати врожай. Вказане, в свою чергу, безпосередньо впливає на обсяг прав ОСОБА_1 , зокрема обмежує його право вільно розпоряджатися власною земельною ділянкою, вільно визначати осіб-контрагентів у правовідносинах з передачі такої земельної ділянки в користування.
В свою чергу, в ході розгляду і вирішення справи №916/1711/19 судами не було досліджено питання правомірності проведення реєстраційних дій за ПП «Кара Дон», зокрема не було досліджено договори оренди на підставі яких у ПП «Кара Дон» нібито виникло право користування належною ОСОБА_1 земельною ділянкою.
З огляду на наведене, оспорюване рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2019р. по справі №916/1711/19 не визначає питання належності прав, правомірність реєстрації яких є предметом розгляду даної справи.
Окремо скаржник наголошує, що ОСОБА_1 , як власник земельних ділянок №5121482000:01:001:0410 та №5121482000:01:001:0869, відомості про якого внесені в Єдиний державний реєстр речових прав на нерухоме майно, має право самостійно визначати долю належного апелянту майна, в тому числі самостійно визначати користувача/користувачів такого майна. Чинним законодавством України не передбачено підстав проведення реєстрації прав будь-якої особи на користування майна власника такого майна, без отримання згоди останнього.
Також скаржник зазначає, що жодним судовим рішенням Договір від 23.05.2016 не визнаний недійним, відсутні правові підстави вважати, що СВК «Прогрес Владичень» користується земельними ділянками без відповідного титулу. А тому протиправним є розгляд Господарським  судом Одеської області позовних вимог без вирішення питання належності основного права користування, похідним від якого є оспорювана позивачем державна реєстрація.
Крім того, скаржник вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, не призводить до вирішення питання належності  права фактичного користування земельними ділянками за ПП «Кара Дон» або за СВК «Прогрес Владичень». Також, обраний спосіб захисту шляхом скасування записів про реєстрацію прав СВК «Прогрес Владичень» без встановлення обов`язку внесення відомостей про такі права ПП «Кара Дон» є порушенням положень ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від  25.08.2021  клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 року у справі № 916/1711/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 26 „грудня" 2019р. у справі №916/1711/19; призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1  на 28 жовтня 2021 року о 10:00 год.
14.09.2021р. від адвоката Приватного підприємства ,,Кара Дон" - Квітіна Руслана Валерійовича надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку «EasyCon» (e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел.. НОМЕР_1 ).
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 клопотання адвоката Приватного підприємства ,,Кара Дон" - Квітіна Руслана Валерійовича про проведення судового засідання, призначеного на 28 жовтня 2021р. о 10:00,  в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду  задоволено; судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».
У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Південно-західного апеляційного господарського суду  16.09.2021, ПП «Кара Дон»  просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити без змін рішення Господарського суду Одеської області від 26 „грудня" 2019р. у справі №916/1711/19.
          Крім того, не погодившись з прийнятим рішенням, 27.10.2021 фізична особа ОСОБА_2 , який не приймав участі у розгляді справи, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 у справі №916/1711/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
          Скаржник вважає, що судове рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 у справі №916/1711/19 стосується прав та обов`язків апелянта, безпосередньо впливає на його можливість вимагати виконання спірного Договору, належним чином користуватися і розпоряджатися власним майном та унеможливлює належну реєстрацію прав користувача, відповідно до умов Договору від 23.05.2016.
Скаржник звертає увагу, що він ніяких договорів з ТОВ «КАРА ДОН» не укладав. Апелянт надав право користування належною йому земельною ділянкою тільки СВК «Прогрес Владичень».
Також, скаржник вказує, що предметом розгляду справи №916/1711/19 було вирішення питання відновлення становища ПП «Кара Дон», яке існувало до винесення наказу Міністерства юстиції України від 14.04.2017 №1261/5, шляхом скасування: запису про інше речове право від 29.04.2017 №20266775 та записів про інші речові права СВК «Прогрес Владичень».
Разом з тим, скаржник вважає, що проведення державної реєстрації права користування земельними ділянками №5121482000:01:002:0094 та №5121482000:01:002:0090 за ПП «Кара Дон» фактично позбавляє СВК «Прогрес Владичень» права вважатися користувачем земельної ділянки, обробляти її та отримувати врожай. Вказане, в свою чергу, безпосередньо впливає на обсяг прав ОСОБА_2 , зокрема обмежує його право вільно розпоряджатися власною земельною ділянкою, вільно визначати осіб-контрагентів у правовідносинах з передачі такої земельної ділянки в користування.
В свою чергу, в ході розгляду і вирішення справи №916/1711/19 судами не було досліджено питання правомірності проведення реєстраційних дій за ПП «Кара Дон», зокрема не було досліджено договори оренди на підставі яких у ПП «Кара Дон» нібито виникло право користування належними ОСОБА_2 земельними ділянками.
З огляду на наведене, оспорюване рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2019р. по справі №916/1711/19 не визначає питання належності прав, правомірність реєстрації яких є предметом розгляду даної справи.
Окремо скаржник наголошує, що ОСОБА_2 , як власник земельних ділянок №5121482000:01:002:0094 та №5121482000:01:002:0090, відомості про якого внесені в Єдиний державний реєстр речових прав на нерухоме майно, має право самостійно визначати долю належного апелянту майна, в тому числі самостійно визначати користувача/користувачів такого майна. Чинним законодавством України не передбачено підстав проведення реєстрації прав будь-якої особи на користування майна власника такого майна, без отримання згоди останнього.
Також скаржник зазначає, що жодним судовим рішенням Договір від 23.05.2016 не визнаний недійним, відсутні правові підстави вважати, що СВК «Прогрес Владичень» користується земельними ділянками без відповідного титулу. А тому протиправним є розгляд Господарським  судом Одеської області позовних вимог без вирішення питання належності основного права користування, похідним від якого є оспорювана позивачем державна реєстрація.
Крім того, скаржник вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, не призводить до вирішення питання належності  права фактичного користування земельними ділянками за ПП «Кара Дон» або за СВК «Прогрес Владичень». Також, обраний спосіб захисту шляхом скасування записів про реєстрацію прав СВК «Прогрес Владичень» без встановлення обов`язку внесення відомостей про такі права ПП «Кара Дон» є порушенням положень ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 продовжено строк розгляду справи  №916/1711/19  на термін, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, пов`язаних з належним повідомленням учасників справи про час та місце проведення наступного судового засідання. Повідомлено учасників справи про те, що розгляд апеляційної скарги у справі №916/1711/19   ОСОБА_1  відбудеться 16 грудня 2021 року о 10:30 год. Судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon». Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 року у справі № 916/1711/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Одеської області від 26 „грудня" 2019р. у справі №916/1711/19; об`єднано розгляд апеляційних скарг ОСОБА_1  та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 року у справі № 916/1711/19 в одне апеляційне провадження; призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 до сумісного розгляду з апеляційною скаргою ОСОБА_1  на 16 грудня 2021 року о 10:30 год.
16.12.2021р. у судовому засіданні в режимі відеоконференції представник скаржника - ОСОБА_2  просив задовольнити власну апеляційну скаргу в повному обсязі.
Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційних скарг з підстав викладених в відзиві на апеляційну скаргу.
Представники відповідача та скаржника  - ОСОБА_1  в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, а тому судова колегія вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю.
Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла наступних висновків.
Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, ПП ,,Кара Дон" є підприємством, яке орендує земельні ділянки для вирощування сільськогосподарських культур.
З наявної у матеріалах справи інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що ПП ,,Кара Дон" орендовано 297 земельних ділянок на підставі договорів оренди землі. Відповідні речові права зареєстровано приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. (т. 2 а.с.37-242, т.3, т.4, т.5)
Наказом Міністерства юстиції України від 14.04.2017 № 1261/5 за результатами розгляду скарги СВК ,,Прогрес Владичень" скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи державного реєстратора-приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. Проведення скасування відбулось згідно рішення №34802644 державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Чекригіна Олександра Валерійовича. 
Після цього до реєстру внесено записи про державну реєстрацію речових прав емфітевзису СВК ,,Прогрес Владичень" на ті ж самі земельні ділянки, які орендувало ПП ,,Кара Дон".
Постановою Верховного Суду від 11.04.2018 по справі 826/5575/17 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 14.04.2017 №1261/5.
Вказуючи на те, що без скасування рішення від 14.04.2017 № 34802644 державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Чекригіна Олександра Валерійовича та записів про речове право СВК ,,Прогрес Владичень" не вдасться відновити становище, яке існувало до винесення протиправного Наказу Міністерства юстиції України, ПП ,,Кара Дон" звернулось до господарського суду з уточненим позовом у рамках провадження у даній справі. Додатком до останнього є порівняльна таблиця з переліком кадастрових номерів земельних ділянок та реквізитами рішень державних реєстраторів, якими зареєстровано речові права позивача та відповідача.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 (суддя Лічман     Л. В.), залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 у справі № 916/1711/19 (Принцевська Н. М. - головуючий, судді Діброва Г. І., Ярош А. І.), позов задоволено частково, відновлено становище ПП "Кара Дон", яке існувало до вчинення наказу Міністерства юстиції України від 14.04.2017 №1261/5 шляхом скасування спірних записів про інше речове право, у решті позову відмовлено.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що в цьому разі ефективним способом відновлення порушеного права оренди земельних ділянок є відновлення становища, яке існувало до винесення наказу Міністерства юстиції України від 14.04.2017 № 1261/5, шляхом скасування записів про інше речове право (емфітевзис) СВК "Прогрес Владичень", так як їх наявність не дозволяє поновити записи про речове право ПП "Кара Дон", у зв`язку з чим задовольнив вимоги позивача в цій частині.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в частині скасування рішення державного реєстратора, оскільки таку вимогу заявлено до неналежного відповідача. Крім того, суд зазначив, що така позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора є неправильно обраним способом захисту порушеного права.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.06.2020 рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 у справі № 916/1711/19 залишено без змін.
Звертаючись з апеляційними скаргами скаржники зазначають, що наявність рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 обмежує їх права вільно розпоряджатися власними земельними ділянками, вільно визначати осіб - контрагентів у правовідносинах з передачі таких земельних ділянок в користування.
Також апелянти зазначали, що в ході розгляду і вирішення справи №916/1711/19 судами не було досліджено питання правомірності проведення реєстраційних дій за ПП «Карадон», зокрема, не було досліджено договори оренди на підставі яких у ПП «Кара Дон» виникло право користування належною ОСОБА_1  та ОСОБА_2 земельними ділянками.
Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг і правомірність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбаченостатею16 ЦК України.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
У статті 395 ЦК України передбачені чотири види речових прав на чуже майно: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки. Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.
Речовим правам на чуже майно притаманний абсолютний характер захисту, на що вказує, зокрема статті 396 ЦК України, згідно з якою такі права захищаються в такий спосіб і такими самими засобами, як і право власності. Абсолютний характер захисту речових прав на чуже майно виявляється також у слідуванні цих прав за річчю.
Цивільний закон наділяє володільців прав на чуже майно можливостями застосовувати різноманітні способи захисту: речово-правові, зобов`язально-правові, спеціальні. Вибір способу захисту залежить від характеру посягання й змісту права, яке порушується.
Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень речові права", похідні від права власності, зокрема, право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.
Частина 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дозволяє скасування записів про проведену державну реєстрацію прав за судовим рішенням.
Отже, ураховуючи обставини встановлені у цій справі та положення статей 16, 395, 396 ЦК України, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що у цьому разі ефективним способом відновлення порушеного права оренди земельних ділянок є відновлення становища, яке існувало до видання Міністерством юстиції України наказу від 14.04.2017 № 1261/5, шляхом скасування спірних записів, оскільки їх наявність не дає змоги поновити записи про речове право ПП "Кара Дон". 
Варто зауважити, що відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на встановлені судами обставини, зокрема скасування наказу Міністерства юстиції України від 14.04.2017 № 1261/5, колегія суддів погоджується із висновками суду щодо наявності підстав для скасування спірних записів та задоволення позовних вимог у цій частині. 
Щодо вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , колегія суддів вважає, що викладені ними обставини не могли та не можуть бути предметом судового розгляду в рамках справи №916/1711/19, оскільки в рамках зазначеної справи наявний спір між двома суб`єктами господарювання щодо реалізації ними права користування масивом землі, загальною кількістю 297 земельних ділянок.
Обставини, якими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обґрунтовують свою незгоду із рішенням Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 року можуть бути предметом окремого судового розгляду щодо розірвання договору оренди/визнання договору оренди недійсним.
Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідчать, що одна із двох земельних ділянок належних ОСОБА_1 , а саме земельна ділянка з кадастровим номером 5121482000:01:001:0410 перебуває в оренді у ПП «Кара Дон».
Підставою реєстрації права оренди за ПП «Кара Дон» є договір оренди б/н від 20.12.2015р.
Державна реєстрація відповідного речового права була здійснена 01.04.2016 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., про що в Державному реєстрі речових прав зроблено запис про інше речове право №13989229.
Скасування наказом Міністерства юстиції України №1261/5 від 14.04.2017 відомостей про оренду ПП «Кара Дон» мало наслідком лише скасування рішення про реєстрацію оренди в Державному реєстрі прав, втім не мало наслідком припинення договірних зобов`язань.
Тобто, на момент укладення договору емфітевзису між СВК  "Прогрес Владичень" та ОСОБА_1 та на момент його державної реєстрації зобов`язання між ПП «Кара Дон» та ОСОБА_1 за договором оренди б/н від 20.12.2015 припинені не були.
Таким чином, оскільки зобов`язання сторін за договором оренди б/н від 20.12.2015 не були припинені, то помилковими є твердження скаржника про те, що рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 створює перешкоду скаржнику у реалізації права користування та розпорядження належною йому земельною ділянкою, оскільки за наявності чинного договору оренди б/н від 20.12.2015 законним користувачем належної ОСОБА_1 земельної ділянки є виключно ПП «Кара Дон».
За таких обставин, судова колегія доходить висновку про те, що наведені у апеляційних скаргах аргументи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення, оскільки оскаржуване рішення містить висновки, які визнаються судовою колегією законними та обґрунтованими.
Інші аргументи, викладені в апеляційних скаргах також не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.20219 у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а відтак колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати скаржників по сплаті судового збору за її подання і розгляд не відшкодовуються.

Керуючись статтями  129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2019р. у справі №916/1711/19 без змін.
Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.
  
Повний текст постанови 
складено  21.12.2021р.
   
Головуючий суддя                                                                             С.І. Колоколов

Суддя                                     В.М. Головей
   
Суддя                                                                                             Г.П. Разюк