П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/7231/21	

Категорія: 106030000          Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 22.11.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини (далі – в/ч) НОМЕР_1 про:
-          визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення в повному обсязі з 01 січня 2014 року по 28 лютого 2018 року; 
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2014 року по 28 лютого 2018 року, базовий місяць січень 2008 року, з урахуванням проведеної виплати в період до 01 січня 2016 року по рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року у справі №1540/5127/18 в періоді з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо невиплати індексації грошового забезпечення в повному обсязі з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення в цих періодах, базовий місяць – січень 2008 року, задоволено частково.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належну індексацію грошового забезпечення за періоди з січня 2015 року по грудень 2015 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
12 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України, в якій просив суд визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає у невиконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року №420/7231/21.
В обґрунтування заяви зазначено, що 11 листопада 2021 року позивач отримав від в/ч НОМЕР_1 лист від 03 листопада 2021 року №2922 та довідку-розрахунок індексації грошового забезпечення від 03 листопада 2021 року №680, в якій вказано базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення – березень 2014 року, замість належного – січень 2008 року. Тобто 10 листопада 2021 року позивач дізнався, що відповідач не виконав належним чином рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі №420/7231/20.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень –  в/ч НОМЕР_1 на виконання рішення суду від 18 червня 2021 року у справі №420/7231/21 залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального таз порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. 
Доводи апеляційної скарги:
-          в/ч НОМЕР_1 при виконанні дискретних повноважень порушив права позивача, не виконав рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021року у справі №420/7231/20, щодо виплати належної індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року з застосуванням для розрахунку базового місяця січень 2008 року, що підтверджено листом в/ч НОМЕР_1 від 03 листопада 2021 року №2922 та довідкою-розрахунком індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 від 03 листопада 2021 року №680, в якій вказано базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення березень 2014 року;
-          представник позивача в заяві від 12 листопада 2021 року в порядку ст. 383 КАС України належним чином обґрунтував чому при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 повинен застосовуватись базовий місяць січень 2008 року;
-          позивач не згоден не з розміром нарахованої та виплаченої йому індексації грошового забезпечення, а з тим що не виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі №420/7231/20, щодо нарахування та виплати йому належної індексації грошового забезпечення за період з січня 2015 року по грудень 2015 року;
-          в/ч НОМЕР_1 для розрахунків індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 безпідставно застосував базовий місяць березень 2014 року, чим не виконав рішення суду щодо виплати належної індексації грошового забезпечення за період з січня 2015 року по грудень 2015 року;
-          судовий спір виник у зв`язку з порушенням прав ОСОБА_1 стосовно не нарахування та не виплати йому належної індексації грошового забезпечення за період з січня 2015 року по грудень 2015 року, застосування при нарахуванні індексації грошового забезпечення базового місяця січень 2008 року було предметом судового розгляду в справі №420/7231/20, тому при звернені з позовом до суду це буде розцінено судом як спроба повторного розгляду розглянутої судової справи.
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням від 18 червня 2021 року у справі №420/7231/21 не покладено на відповідача обов`язку щодо застосування січня 2008 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивач, а тому невчинення військовою частиною таких дій не суперечить судовому розсуду за даним судовим рішенням та не становить неправомірної бездіяльності/дій/рішення під час його виконання.
В той же час, суд першої інстанції вказав, що незгода позивача із визначеним відповідачем конкретним розміром індексації грошового забезпечення військовослужбовця становить окремий спір із суб`єктом владних повноважень, який на цьому етапі спірних правовідносин повинен розглядатися в окремому судовому провадженні, оскільки позивач вбачає порушеними свої права та інтереси такими діями/рішенням суб`єкта владних повноважень, вчинених в межах власних дискреційних повноважень. Відлік строку на звернення до суду із такими вимогами розпочинається з моменту отримання відповідного платежу, розмір якого позивач вважає недостатнім та таким, що порушує його права та інтереси.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77, 370, 382, 383 КАС України, які регулюють спірні правовідносини.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За приписами ст.ст. 2, 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
Відповідно до положень ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення зумовлює відповідальність, встановлену законом.
Стаття 382 цього КАС України передбачена можливість судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а ст. 383 цього Кодексу визначає право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, забезпечення виконання судових рішень у публічно-правових спорах покладається, зокрема, на адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші процесуальні засоби, сприяють реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.
Обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
За змістом ч.1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
З заяви ОСОБА_1 (а.с. 1-9) вбачається, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі №420/7231/21 в/ч НОМЕР_1 було здійснено розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, з посиланням на довідку-розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 від 03 листопада 2021 року №680.
Таким чином, рішення у справі №420/7231/21 виконано в/ч НОМЕР_1 , зокрема нараховано ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2015 року по грудень 2015 року.
Колегія суддів вважає необхідним акцентувати увагу на тому, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі №420/7231/21 відмовлено позивачу у задоволені позовної вимоги про зобов`язання відповідача застосувати січень 2008 року як місяць, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача, з зазначенням, що дана вимога є передчасною.
Отже, питання встановлення певного базового місяця не було предметом дослідження суду першої інстанції.
Тому, в даному випадку, відсутні будь які підстави для застосування у спірному питані правил ст. 383 КАС України, як того вимагав позивач.
Рішення про розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року є владним управлінським рішенням суб`єкта владних повноважень, яке може бути оскаржено в адміністративному судочинстві.
Колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає і обґрунтовує у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.
Підстави адміністративного позову – це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.
Предмет позову – це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача. Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не дають йому можливості задовольнити свої інтереси.
Визначення змісту та обсягу позовних вимог, що підлягають судовому захисту, є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і задоволення його вимог, визначаються позивачем самостійно.
Таким чином, застосування при розрахунку індексації грошового забезпечення за період січня 2015 року по грудень 2015 року базового місяця – березень 2014 року свідчить про різні предмети та підстави позовів та виключає розгляд заявлених в межах цієї справи позовних вимог в порядку ст. 383 КАС України.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах: у справі №540/1311/20 від 03 березня 2021 року, у справі №240/9214/19 від 15 лютого 2021 року.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень.
Судові витрати у справі відсутні.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.2 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 лютого 2022 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.