Ухвала
17 січня 2022 року
м. Київ
справа № 132/3150/18
провадження № 51 – 153 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційні скарги захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах   ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року,
встановив:
Захисники  ОСОБА_4 та ОСОБА_5  звернулися з касаційними скаргами, в яких порушують питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 цієї статті у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Згідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.
При цьому, захисники подавши касаційні скарги на оскаржувані судові рішення, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підстави для скасування судових рішень, доводів на обґрунтування зазначеної позиції, із врахуванням положень статей 412, 413 КПК не наводять, а лише зазначають статті кримінального процесуального закону.
Також, зміст касаційних скарг зводиться до заперечень правильності встановлення місцевим судом фактичних обставин справи; неповноти досудового розслідування (стороною обвинувачення не перевірено факту відсутності правої калоші валянка у потерпілої, оскільки це може вказувати на те, що тілесні ушкодження могли утворитися при автомобільній травмі); неповноти судового розгляду (судами першої та апеляційної інстанції повторно не допитано свідка ОСОБА_7 , не встановлено хто саме спричинив тілесні ушкодження, чим та коли, причина припинення їх); незгода з наданою судами оцінкою доказів, яким захисники дають власну оцінку (недопустимість доказів, жоден із свідків не підтвердив факт нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ). Таким чином, скаржники у касаційних скаргах переважно посилаються на порушення, передбачені статтями 410 та 411 КПК, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури. 
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі.
У протилежному випадку в касаційній скарзі необхідно уточнити як саме скаржник бажає брати участь у касаційному розгляді – безпосередньо в залі судового засідання Верховного Суду чи шляхом організації відеоконференції, із вказівкою на конкретний суд.
Окрім вказаного, захисник ОСОБА_4 в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК не додав до касаційної скарги копії оскаржуваного судового рішення, а саме копії ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2021 року.
За таких обставин необхідно залишити без руху касаційні скарги, надавши захисникам строк для усунення недоліків. 
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційні скарги захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах  ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року, залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_9                                            ОСОБА_2                                               ОСОБА_3