СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року                                      м. Харків                        Справа № 905/332/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя  Слободін М.М.
за участю секретаря судового засідання – Овчаренко О.С.
та за участю представників сторін: 
від позивача – Попов С.Г. (Ордер серії ДН № 020460 від 25.01.2022), Питовий В.А. (директор);
від відповідача – не з`явився;
від третьої особи – не з`явився;
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаський експертний центр» (вх. № 3397 Д/1) 
на рішення Господарського суду Донецької області від 31.08.2021, ухвалене у складі судді Устимової А.М. (повний текст складено та підписано 13.09.2021)
у справі № 905/332/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний експертно-технічний центр «Неопром»
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаський експертний центр»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»
про стягнення 906618,15 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний експертно-технічний центр «Неопром» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до  Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаський експертний центр» про стягнення 906618, 15 грн, з яких: основна заборгованість –   703573, 20 грн, пеня – 49519, 25 грн, штраф 7 % – 49250, 12 грн, інфляційні збитки – 76619, 45 грн, 3% річних – 27656, 13 грн (з урахування внесених заявою № 179 від 23.07.2021 змін).
Рішенням Господарського суду Донецької області від 31.08.2021 у справі № 905/332/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний експертно-технічний центр «Неопром» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаський експертний центр» про стягнення 906618, 15 грн, з яких: основний борг – 703573, 20 грн, пеня – 49519, 25 грн, штраф 7 % – 49250, 12 грн, інфляційні збитки – 76619, 45 грн, 3% річних – 27656, 13 грн задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаський експертний центр» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний експертно-технічний центр «Неопром» 902235, 24 грн, з яких: основний борг – 703573, 20 грн, пеня – 45136, 34 грн, штраф 7 % – 49250, 12 грн, інфляційні збитки – 76619, 45 грн, 3% річних – 27656, 13 грн, судовий збір в розмірі 13533, 53 грн.                 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням, ухваленим судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду звернувся відповідач, який просить поновити строк на апеляційне оскарження, рішення Господарського суду Донецької області від 31.08.2021 у справі № 905/332/21 скасувати повністю та змінити рішення, стягнути з позивача на користь апелянта сплачені судові витрати.
В обґрунтування апелянтом зазначено, що застосування до винної сторони штрафних санкцій в розмірах і в порядку, встановлених сторонами у п. 5.3 договору № 133/010919 від 01.09.2019 суперечать актам цивільного законодавства. Зокрема, договором не передбачена відповідальність у вигляді пені, п. 5.3 договору двічі передбачено стягнення саме штрафу за одне й те саме порушення, що суперечить актам цивільного законодавства та нормам Конституції України. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаський експертний центр» на рішення Господарського суду Донецької області від 31.08.2021 у справі № 905/332/21 залишено без руху. Встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме:  надати до Східного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у розмірі 20300, 29 грн;  надати до Східного апеляційного господарського суду докази надіслання апеляційної скарги третій особі відповідно до вимог статті 259 ГПК України (описи вкладення).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Донецької області від 31.08.2021 у справі № 905/332/21. Відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 25.01.2022 о 11:30 год.
04.01.2022 до Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний експертно-технічний центр «Неопром» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 43), в якому останній просив залишити рішення Господарського суду Донецької області від 31.08.2021 у справі № 905/332/21 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В обґрунтування зазначив, що відповідач вже звертався до Господарського суду Донецької області з позовом до позивача про визнання недійсним п. 5.3 договору № 133/010919 від 01.09.2019, оскільки вважав, що договором № 133/010919 від 01.09.2019 не передбачена відповідальність у вигляді пені, яка обчислюється за кожен день прострочення виконання зобов`язань, а передбачений саме штраф, який стягується двічі за одне і те саме порушення, а також нараховується у відсотках за кожен день прострочення, що не відповідає положенням статті 61 Конституції України, статті 549 ЦК України, а отже, підлягає визнанню недійсним. Водночас, рішенням Господарського суду Донецької області від 20.07.2021 у справі № 905/855/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено, вказане рішення набрало законної сили. У зв`язку з чим, вважає правомірним висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на підставі п. 5.3. договору, як штрафу, так і пені.
Присутній у судовому засіданні 25.01.2022 представник позивача просив залишити рішення Господарського суду Донецької області від 31.08.2021 у справі № 905/332/21 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Представник відповідача (апелянта) у судове засідання 25.01.2022 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до ч. 11 статті 242 ГПК України, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про одержання 17.12.2021.
Представник третьої особи у судове засідання 25.01.2022 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до ч. 11 статті 242 ГПК України, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про одержання 25.12.2021.
Відповідно до ч. 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.
Згідно з ч. 1, 2 статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила такі обставини справи.
01.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбаський експертний центр» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний експертно-технічний центр «Неопром» (виконавець) укладено договір № 133/010919 на виконання роботи, згідно п. 1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати наступні роботи (далі іменується «робота»): з паспортизації, експертного обстеження (технічного діагностування) обладнання коксового цеху ПрАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ».
Згідно з п. 1.2, 1.3 договору, підрядник виконує роботу зазначену в п. 1.1 договору згідно специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору. В специфікації вказується - найменування обладнання, кількість обладнання, вид робіт, вартість робіт та строк виконання. Замовник зобов`язується оплатити та прийняти виконану роботу
У відповідності до п. 2.1., 2.2. договору, вартість роботи вказується в специфікації до цього договору та є договірною. Порядок розрахунків зазначається у специфікації при її підписанні. Розрахунки Сторони проводять у безготівковій формі на рахунок підприємства, через касу або іншим способом, який не заборонено законодавством. Дата отримання коштів від замовника, є дата зарахування коштів на банківський рахунок підрядника.
Строк виконання конкретної роботи вказується у специфікації.(п.3.2 договору).
У відповідності до п. 4.1 договору здавання-приймання виконаної роботи здійснюється сторонами за Актом здавання- приймання виконаної роботи/послуги.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбаський експертний центр» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний експертно-технічний центр «Неопром» (виконавець) підписано та скріплено печатками останніх Специфікацію №1 до договору №133/010919 від 01.09.2019, в якій узгоджено виконання робіт з паспортизації, експертного обстеження (технічного діагностування) обладнання коксового цеху ПрАТ «МК«Азовсталь» з переліком найменувань об`єктів, строку виконання робіт – жовтень-грудень 2019, вартості робіт за кожним об`єктом. Загальна вартість робіт складає - 703573, 20 грн.
Згідно з п. 3 Специфікації встановлено, що розрахунок за виконані роботи у розмірі вартості виконаних робіт здійснюється замовником після підписання двостороннього акту приймання-передачі виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника, зазначений у договорі, протягом 75 календарних днів з дати акцепту рахунку підрядника, наданого підрядником на підставі підписаного сторонами акту приймання передачі виконаних робіт. Рахунок надається підрядником не пізніше 2-го числа  місяця,  наступного за місяцем виконання робіт.
Відповідно до п. 4 Специфікації, оплата виконаних підрядником робіт за даним договором не може бути здійснена замовником раніше повної оплати ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» замовнику обсягів робіт, виконаних в межах дії даного договору. У разі затримки оплати ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» замовнику обсягів робіт, виконаних в межах дії даного договору, термін розрахунку за виконані підрядником роботи продовжується на термін такої затримки.
25.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбаський експертний центр» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний експертно-технічний центр «Неопром» (виконавець) підписано акт здавання-приймання виконаних робіт №199, у відповідності до якого, замовник прийняв виконані виконавцем роботи з паспортизації та експертного обстеження (технічного діагностування) одиниць обладнання коксового цеху ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» загальною вартістю 703573, 20 грн. Вказаний акт підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено відтисками печаток підприємств, без будь – яких зауважень.
25.12.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний експертно-технічний центр «Неопром» сформовано рахунок  - фактуру № 223 на суму 703573, 20 грн.
Водночас, заборгованість відповідачем сплачено не було, у зв`язку з чим, останньому направлена Претензія № 1 з вимогою сплатити суму основної заборгованості та штрафних санкцій. Претензія залишилась  без відповіді з боку відповідача, заборгованість не є сплаченою.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 31.08.2021 у справі № 905/332/21 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаський експертний центр» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний експертно-технічний центр «Неопром» 902235, 24 грн, з яких: основний борг – 703573, 20 грн, пеня – 45136, 34 грн, штраф 7 % – 49250, 12 грн, інфляційні збитки – 76619, 45 грн, 3% річних – 27656, 13 грн, судовий збір в розмірі 13533, 53 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень статті 269 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.
За приписами ч. 2 статті 11 ЦК України  підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
У відповідності до статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. 
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків;  договір є відплатним,  якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Відповідно  до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового  обороту,  вимог  розумності  та справедливості  (ст. 627 ЦК України).
Укладений між сторонами договір № 133/010919 від 01.09.2019 за своєю правовою природою є договором підряду, за яким за яким одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно зі статтею 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Відповідно до ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Положеннями статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог — відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором № 133/010919 від 01.09.2019 виконав, що підтверджується актом здавання-приймання виконаних робіт №199 від 25.12.2019.
Згідно з п. 3, 4 Специфікації встановлено, що розрахунок за виконані роботи у розмірі вартості виконаних робіт здійснюється замовником після підписання двостороннього акту приймання-передачі виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника, зазначений у договорі, протягом 75 календарних днів з дати акцепту рахунку підрядника, наданого підрядником на підставі підписаного сторонами акту приймання передачі виконаних робіт. Рахунок надається підрядником не пізніше 2-го числа  місяця,  наступного за місяцем виконання робіт. Оплата виконаних підрядником робіт за даним договором не може бути здійснена замовником раніше повної оплати ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» замовнику обсягів робіт, виконаних в межах дії даного договору. У разі затримки оплати ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» замовнику обсягів робіт, виконаних в межах дії даного договору, термін розрахунку за виконані підрядником роботи продовжується на термін такої затримки.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» не може відповідати за обов`язки відповідача, визначені договором, оскільки не є зобов`язаною стороною за договором, а умови договору не спричиняють для неї будь-яких обов`язків, відтак відповідач як самостійна юридична особа, повинен нести самостійну відповідальність за невиконання умов договору.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк виконання зобов`язання щодо оплати виконаних робіт, які належним чином прийняті за актом №199 від 25.12.2019, слід вираховувати протягом 75 календарних днів з дати підписання акту, тобто, відповідач повинен був сплатити суму 703573, 20 грн в строк до 10.03.2020 включно.
Доказів сплати відповідачем прийнятих робіт на суму 703573, 20 грн матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Враховуючи викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про факт порушення відповідачем умов правочину в частині виконання зобов`язань з належної оплати виконаних позивачем робіт на суму 703573, 20 грн та задоволення позовних вимог в цій частині.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем заявлені до стягнення із відповідача 3 % річних у розмірі 27656, 13 грн та інфляційні збитки у розмірі 76619, 45 грн.
У відповідності до статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Позивачем у відповідності до вищенаведених норм чинного законодавства нараховано 3 % річних за період з 01.04.2020 по 23.07.2021 у розмірі 27656, 13 грн та інфляційні збитки за період з квітня 2020 року по червень 2021 року у розмірі 76619, 45 грн.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних у розмірі 27656, 13 грн та інфляційних збитків у розмірі 76619, 45 грн за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 27656, 13 грн та інфляційних збитків у розмірі 76619, 45 грн.

Позивачем також заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 49519, 25 грн та штрафу 7 % у розмірі 49250, 12 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Згідно з ч. 1 - 3 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За умовами договору, сторони передбачили, що за порушення Сторонами строків виконання своїх зобов`язань, винна сторона сплачує штраф у розмірі 0,1 відсотка вартості роботи, з якої допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (п. 5.3. договору).
Позивачем на підставі п. 5.3 договору нараховано пеню за період з 01.04.2020 по 30.09.2020 у розмірі 49519, 25 грн та штраф 7 % у розмірі 49250, 12 грн.
Відповідач в свою чергу заперечує проти стягнення пені та вказує, що договором не передбачена відповідальність у вигляді пені, п. 5.3 договору двічі передбачено стягнення саме штрафу за одне й те саме порушення, що суперечить актам цивільного законодавства та нормам Конституції України.
У зв`язку з невідповідністю п. 5.3. договору актам цивільного законодавства та нормам Конституції України, відповідач звертався до Господарського суду Донецької області з позовом про визнання недійсним договору в частині п. 5.3.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 20.07.2021 у справі 905/855/21 у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним п. 5.3 договору № 133/010919 від 01.09.2019 відмовлено. Рішення набрало законної сили, в апеляційному порядку не переглядалось. 
В тексті рішення суду зазначено, що обставини, на які посилається позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним п. 5.3 договору, не свідчать про наявність підстав та умов для визнання вказаного пункту договору недійсним, оскільки є недоведеними та не узгоджуються з приписами чинного законодавства. Доводи позивача про те, що штраф у розмірі 0,1 відсотка та штраф у розмірі семи відсотків застосовується за одне і те саме порушення є необґрунтованими, оскільки суперечать наведеним умовам договору, згідно яких різний розмір штрафу застосовується за різну тривалість прострочення виконання господарського зобов`язання, що не суперечить положенням статті 61 Конституції України. Враховуючи самостійне визначення сторонами спору розміру штрафних санкцій за порушення господарського зобов`язання та порядку їх нарахування, що узгоджується з принципом свободи договору, закріпленого в статті 627 ЦК України та виключає можливість визнання згаданого пункту договору недійсним на підставі ч. 1, 2 статті 203 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним п. 5.3 договору № 133/010919 від 01.09.2019 задоволенню не підлягають.
У відповідності до п. 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1099 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
В силу ч. 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.
Тобто, в даному випадку заперечення відповідача є ідентичними тим, які містились у тексті позовної заяви у справі № 905/855/21, а отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо врахування висновків суду у справі № 905/855/21 при розгляді даної справи.
Водночас, стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, і підлягає обов`язковому застосуванню як норма прямої дії.
Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу та можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань надано сторонам ч. 2, 4 статті 231 ГК України. В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, а також приписами статті 546 ЦК України та статті 231 ГК України.
Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сторони обумовили у договорі як нарахування штрафу, так і нарахування пені, однак вказали найменування обох видів штрафних санкцій як штраф.
Так конструкції санкції - у розмірі 0,1 відсотка вартості роботи, з якої допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, відповідає саме поняттю пені, оскільки обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, та вочевидь не може вважатись штрафом, який є формою неустойки, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Невірне найменування у тексті договору назви виду неустойки (штраф замість пені) при визначенні певного порядку її обрахування, який відповідає приписам закону щодо іншого виду санкції (пені), не впливає на можливість застосування узгодженого виду санкції виходячи з встановленого договором порядку та способу її нарахування. 
Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів зазначає, що позивач має право на нарахування на підставі п. 5.3 договору як пені, так і штрафу, оскільки кожна з санкцій встановлена за договором за різні види порушення –  право на нарахування пені обумовлено порушенням строку виконання зобов`язання, а штраф застосовується додатково після настання прострочення понад тридцять днів.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені у розмірі 49519, 25 грн та штрафу 7 % у розмірі 49250, 12 грн за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 45136,34 грн та штрафу 7% у розмірі 49250, 12 грн.
Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаський експертний центр» (вх. № 3397 Д/1) задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Донецької області від 31.08.2021 у справі № 905/332/21 підлягає залишенню без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд                  

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаський експертний центр» (вх. № 3397 Д/1) - залишити без задоволення.
          Рішення Господарського суду Донецької області від 31.08.2021 у справі № 905/332/21 - залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.
У судовому засіданні апеляційної інстанції 25.01.2022 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 31.01.2022.

Головуючий суддя                                                                    І.А. Шутенко

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           М.М. Слободін