ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року                                                                         м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи: 501/4977/13-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/813/3217/22 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач), 
суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Кузьмук А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кліменко Володимира Павловича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 20 квітня 2021 року, постановлене під головуванням судді Пушкарського Д.В., 

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви
У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження (а.с.1-3).
В обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначала, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22 січня 2014 року у справі №501/4977/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 167 885,45 грн., тобто по 55 961,82 грн. з кожного, в рівних частках. Виконавче провадження з примусового виконання рішення суду щодо  ОСОБА_4 перебуває в Чорноморському міському відділі ДВС ГТУЮ в Одеській області. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер стягувач ОСОБА_5 , правонаступником якого є вона (його дружина ОСОБА_2 ). Зазначала, що права ОСОБА_5 як стягувача у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_4 на його користь боргу та судового збору не є такими, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а відтак підлягають спадкуванню.
Посилаючись на вимоги ст.442 ЦПК України, заявник просила суд замінити стягувача ОСОБА_5 , який помер, його правонаступником ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 січня 2014 року у справі № 501/409/13-ц.

Короткий зміст судового рішення, що оскаржується
       Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20 квітня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено (а.с.29-30). 
Замінено стягувача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його правонаступником ОСОБА_2 у виконавчому проваджені з примусового виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 січня 2014 року у справі №501/4977/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних частках 167 885,45 грн., тобто по 55 961,82 грн. з кожного, на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в рівних частках.
       Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі адвокат Кліменко В.П. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 20 квітня 2021 року, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.40-41).
В обґрунтування скарги представник послався на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.3 ст.442 ЦПК України розглянув заяву ОСОБА_2 без належного сповіщення ОСОБА_1 , який з 13 січня 1997 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Не повідомлення ОСОБА_1 у встановленому порядку про розгляд заяви, було перешкодою у проведенні судового засідання 20 квітня 2021 року та ухвалення оскаржуваного судового рішення.
Адвокат Котик Ф.І. в інтересах ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив закрити апеляційне провадження, посилаючись на таке. У справі №501/4977/13-ц відповідачами виступали ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 12 грудня 2016 року між ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з другого боку укладено договір про припинення грошових зобов`язань ОСОБА_1 перед стягувачами за всіма виконавчими листами шляхом сплати обумовленої договором суми (оригінал вказаного договору має бути у ОСОБА_1 ). Одночасно стягувачи подали до ДВС відповідні заяви про закриття виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 , в тому числі у справі №501/4977/13-ц. Всі виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 були закриті. Боржниками на даний час є лише ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Тому, на думку адвоката Котик Ф.І., оскаржуваною ухвалою суду не заціплені законні права, обов`язки чи інтереси ОСОБА_1 (а.с.95-98). 
Інші учасники процесу не скористались правом подачі відзиву на апеляційну скаргу.
В судове засідання 15 лютого 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , представник Чорноморського міського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, будучі належним чином повідомлені про слухання справи, не з`явились, що з огляду на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи (а.с.106--117). Від представника Котик Ф.І. в інтересах ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_2 (а.с.100-101).

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, представника Кліменко В.П. в інтересах ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Встановлені фактичні обставини
 Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22 січня 2014 року у справі №501/4977/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних частках 167 885,45 грн., тобто по 55 961,82 грн. з кожного, на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в рівних частках (а.с.4-5).
29 травня 2015 року Іллічівським міським судом Одеської області видано виконавчий лист за №501/4977/13-ц (а.с.12).
З листа Чорноморського міського відділу ДВС від 26 вересня 2018 року вбачається, що відносно боржника ОСОБА_4 на примусовому виконанні у відділі знаходиться зведене виконавче провадження №38758940, до складу якого входять 14 виконавчих проваджень з виконання:
- виконавчих листів №2-110, виданих 24 лютого 2012 року Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заборгованості по 29 289,28 грн. з кожного;
- виконавчих листів № 501/4977/13-ц, виданих 29 травня 2015 року Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заборгованості по 13 990,45 грн. з кожного;
- виконавчих листів № 501/5266/2015-ц, виданих 05 липня 2016 року Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .. ОСОБА_7 заборгованості по 32 540,81 грн. з кожного (а.с.6).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (а.с.7).
Заявниця ОСОБА_2 була дружиною померлого, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). 
Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не відкривалась, що підтверджується витягом з Реєстру спадкових справ про відсутність відкритої спадкової справи після смерті ОСОБА_5 (а.с.10).
З копії довідки ОСББ «Екслюзив» від 18 листопада 2020 року ОСОБА_5 на день своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований разом з ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.9). 
Заявник ОСОБА_2 , посилаючись на вимоги ч.3 ст.1268 ЦК України, зазначала, що вона постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця не заявляла про відмову від неї.
Суд першої інстанції виходив з того, що відсутність спадкової справи не спростовує наявність відносин спадкоємства, однак свідчить про відсутність інших крім ОСОБА_2 спадкоємців після смерті ОСОБА_5 . При цьому, суд врахував, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК). Права ОСОБА_5 як стягувача у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_4 на його користь боргу та судового збору не є такими, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а відтак підлягають спадкуванню (ст.1219 ЦК). Тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 є правонаступником ОСОБА_5 у виконавчому проваджені.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права 
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.
Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч.5 ст.442 ЦПК).
Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто, може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. 
За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 9 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09.
Згідно ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження в цивільній справі № 501/4977/13-ц підлягає задоволенню, оскільки, стягувач - ОСОБА_5 помер і його правонаступником є ОСОБА_2 .
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішенні, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Так, доводи апеляційної скарги зводяться до порушення судом норм процесуального права, а саме неналежного повідомлення ОСОБА_1 про слухання справи.
За правилами ч.3 ст.442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції неодноразово сповіщав учасників процесу про прийняття до свого провадження заяви ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження.
Так, 17 лютого 2021 року суд направив учасникам процесу та заінтересованим особам копію ухвали від 15 лютого 2021 року про прийняття до свого провадження справу та судову повістку на 25 лютого 2021 року на 09.00 годин (а.с.18). Однак, доказів вручення вказаного листа матеріали справи не містять.
В судове засідання 25 лютого 2021 року сторони не з`явились, справа відкладена на 20 квітня 2021 року на 14.00 годин (а.с.19).
25 лютого 2021 року суд повторно направив учасникам процесу копію ухвали суду від 15 лютого 2021 року та судову повістку на 20 квітня 2021 року на 14.00 годин (а.с.20).
При цьому, кореспонденція ОСОБА_1 направлялась на адресу: АДРЕСА_3  (а.с.18,20).
Матеріали справи містять невручену судову кореспонденцію, зокрема ОСОБА_1 , з відміткою пошти причини невручення : «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.25).
При цьому, з копії паспорту ОСОБА_1 встановлено місце його реєстрації з 29 січня 1997 року за адресою: АДРЕСА_4 , згодом відбулась зміна назви міста та вулиці: АДРЕСА_1  (а.с.46).
При встановлених обставинах, доводи апеляційної скарги про неналежне сповіщення ОСОБА_1 про розгляд заяви ОСОБА_2 підтверджуються матеріалами справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/1.
Відтак, допущені порушення судом першої інстанції норм процесуального права з огляду на положення ч.3 ст.376 ЦПК України призводять до скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового.
Доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції по суті розгляду заяви, апеляційна скарга не містить. Апелянтом не зазначено у скарзі на помилковість висновків суду.
Посилання адвоката Котик Ф.І. в інтересах ОСОБА_2 на закриття виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 та укладення договору про припинення грошових зобовязань ОСОБА_1 не підтверджені жодним доказом. З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 був стороною (відповідачем) у справі №501/4977/13-ц та включений у виконавчий лист від 29 травня 2015 року, тобто є стороною виконавчого провадження (а.с.4-5,12). Тому підстав для закриття апеляційного провадження судом не встановлено.
З урахуванням встановленого, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду від 20 квітня 2021 року - скасуванню із постановленням нового судового рішення.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Кліменко Володимира Павловича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 20 квітня 2021 року скасувати.
Заяву ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.
Замінити стягувача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його правонаступником ОСОБА_2 у виконавчому проваджені з примусового виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 січня 2014 року у справі №501/4977/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних частках 167885,45 грн., тобто по 55961,82 грн. з кожного, на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в рівних частках.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: