ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1191/21                                            Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Бородавкіна С.В.,                                                                                   
                                                                                                                                    Суддя-доповідач Кобаль М.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                   Кобаля М.І.,
суддів                                            Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВКП «Прилуки-Агропереробка» до Головного управління Державної податкової служби в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю ВКП «Прилуки-Агропереробка» (далі по тексту - позивач, ТОВ ВКП «Прилуки-Агропереробка») звернулося до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Чернігівській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС в Чернігівській області) в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.02.2021 року№00004110700 та №00004120700.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року зазначений адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 2  ст. 309 КАС України  у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Пунктом 1 статті 6 ратифікованої  Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року  Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про продовження строку розгляду апеляційної скарги ГУ ДПС в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1  ст. 242 КАС України  передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,  ТОВ ВКП «Прилуки-Агропереробка» зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.04.2001 внесено відповідний запис. 
Позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Чернігівській області. Згідно реєстраційних даних, видами діяльності ТОВ ВКП «Прилуки-Агропереробка» є, в тому числі, 10.11 Виробництво м`яса (основний); 46.24 Оптова торгівля шкірсировиною, шкурами та шкірою; 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами.
На підставі направлення від 21.12.2020 року №653, наказу від 18.12.2020 року №1978-а, відповідно до вимог пп. 19-1.1.6 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 та п. 200.111 ст. 200 Податкового кодексу України, посадовими особами ГУ ДПС в Чернігівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ ВКП «Прилуки-Агропереробка» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 19.11.2020 року №9305259874 від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.
За наслідками перевірки, податковим органом складено акт від 16.01.2021 року №52/07/31429413 в якому зазначено про порушення позивачем, зокрема:
- п. 198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України, в результаті чого завищено податок на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 1248,00 грн.;
- абзацу 2 пункту 9 розділу ІІІ, пунктів 4 та 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289, у зв`язку із чим у підприємства відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2020 року в розмірі 32 258,00 грн.;
- пунктів 4, 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289, що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 179 873,00 грн.
На підставі висновків, викладених у вказаному акті перевірки, ГУ ДПС у Чернігівській області винесено податкові повідомлення-рішення від 05.02.2021 №00004110700 та №00004110700 (далі по тексту - оскаржувані ППР).
Вважаючи оскаржувані ППР протиправними та таким, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що   оскаржувані ППР прийняті контролюючим органом на підставі висновків акту перевірки від 16.01.2021 року, який, в свою чергу, сформований з урахуванням висновків перевірки, викладених у акті від 17.12.2020, які були предметом розгляду під час прийняття Шостим апеляційним адміністративним судом постанови від 04.08.2021 року (справа №620/1007/21), відповідно мають преюдиційне значення під час розгляду даної справи.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту - ПК України).
Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 208 Господарського кодексу України, якщо господарське зобов`язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов`язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов`язанням, а у разі виконання зобов`язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.
Таким чином, для визнання правочину такого, що укладений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, необхідно встановити факт наявності у контрагентів або контрагента такої мети. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон) документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ.
Приписи ст. 9 Закону визначають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Крім того, згідно із п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ТОВ ВКП «Прилуки-Агропереробка» включено до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за вересень 2020 року (згідно додатку 5) податкову накладну № 24 від 11 серпня 2020 року від ТОВ Виробнича компанія «Агро-Альянс» (код 42913055) на суму 809 126,80 грн. (в т.ч. ПДВ 134854,47 грн.) по номенклатурі «М`ясо яловичини в напівтушках охолоджене 1 кат.» в кількості 9 867,4 кг. Придбання товару відбувалось відповідно до видаткової накладної від 11.08.2020 №36. Факт перевезення підтверджується товарно-транспортною накладною від 11.08.2020 №Р36 (із листом від 22.12.2020) (а.с.58-60).
Також, ТОВ ВКП «Прилуки-Агропереробка» реалізовано на ТОВ «Шкірзавод «Велес» шкуру свинячу в кількості 411600 дм2 на суму 10290,00 грн. (без ПДВ).
Згідно бухгалтерського рахунку 26 «Готова продукція» по кредиту рахунку списано «Шкуру свинячу» кількістю 411600 дм2, собівартість 399627,55 грн.
Для проведення інвентаризації свинячих шкур, ТОВ ВКП «Прилуки-Агропереробка» видано наказ від 01 червня 2020 року №38 «Про уцінку шкур» (а.с.61).
За результатами проведеної інвентаризації складено акт від 02 червня 2020 року, в якому вказано: найменування цінностей - шкура свиняча, кількість - 1597651,023 дм2 шкури свинячої, нова ціна 0,01 грн. на суму 16266,55 грн. (а.с.65).
Відповідно до бухгалтерського рахунку 94.6 «Витрати від знецінення запасів» списано 392621,43 грн. від уцінки шкури свинячої (а.с.66).
Відповідно до матеріалів справи, за результатами документальної позапланової виїзної перевірки позивача щодо дотримування податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого відшкодування з бюджету (акт від 17.12.2020 №2018/07/31429413), контролюючим органом зроблено висновок про заниження ТОВ ВКП «Прилуки-Агропереробка» податкових зобов`язань з ПДВ при переоцінці свинячих шкур на суму 78524,00 грн., та відсутність реального руху активів під час господарської операції із придбання у ТОВ ВК «Агро-Альянс» м`яса яловичини, у зв`язку із чим зазначено про безпідставність формування податкового кредиту на суму 134 855,00 грн.
На підставі акту перевірки, ГУ ДПС у Чернігівській області винесено ТОВ ВКП «Прилуки-Агропереробка» податкові повідомлення-рішення від 22.01.2021 року №00002610700 та №00002600700 (а.с.67-71).
У зв`язку з наведеним, враховуючи висновки акту перевірки від 17.12.2020 №2018/07/31429413, під час перевірки достовірності і правильності визначення ТОВ ВКП «Прилуки-Агропереробка» суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (р. 16.1 Декларації за жовтень 2020 року) (а.с.14-24), контролюючий орган зазначив про її завищення на 213 379,00 грн. внаслідок завищення показника рядка 21 Декларації, про що вказано в актів перевірки від 16.01.2021 року №52/07/31429413.
Разом з тим, суд звертає увагу, що ТОВ ВКП «Прилуки-Агропереробка» оскаржено податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 22.01.2021 року №00002610700 та №00002600700  в судовому порядку.
Так, за насідками перегляду апеляційної скарги ТОВ ВКП «Прилуки-Агропереробка» у справі №620/1007/21, Шостим апеляційним адміністративним судом винесено постанову від 04.08.2021 року, у якій досліджено спірні господарські відносини між позивачем та його контрагентом, та визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення відповідача від 22.01.2021 року №00002610700 та №00002600700 (а.с.120-129).
Постановляючи вказане рішення суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що перевіривши фізичні, технічні та технологічні можливості постачальника позивача щодо можливості виконання обумовлених договором поставок, як-от - наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, платежів, супутніх звичайній господарській діяльності будь-якого господарюючого суб`єкта (комунальні платежі, оренда приміщень, послуги зв`язку, управлінські витрати тощо), або ж залучення контрагентами з цією метою третіх осіб та, відповідно, понесення витрат, пов`язаних із таким залученням, колегія суду прийшла до висновку, що на момент виписування податкових накладних ТОВ «Агро-Альянс» було зареєстровано у встановленому законом порядку як суб`єкт підприємницької діяльності, а факт реальності господарських операції підтверджується належним чином оформленими первинними документами, тому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Ухвалою Верховного Суду від 01.09.2021 року по справі №620/1007/21 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Чернігівській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 620/1007/21 за позовом ТОВ ВКП «Прилуки-Агропереробка» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Частиною 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Таким чином, оскаржувані ППР є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті контролюючим органом на підставі одного акту перевірки від 16.01.2021, який, в свою чергу, сформований з урахуванням висновків перевірки, викладених у акті від 17.12.2020, які були підставою перегляду Шостим апеляційним адміністративним судом у постанові від 04.08.2021 (справа №620/1007/21) (за вересень 2020 року), лише в межах іншого місяця - жовтня 2020 року.
Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що оскаржувані ППР є протиправними та підлягають скасуванню, відповідно до вищевикладених висновків суду.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч. 2  статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1    статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.
При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.
Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй  конституцією  або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ч. 1  ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Так, згідно ч. 1  ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.ст. 242, 257, 260, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Чернігівській області - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Л.О. Костюк

                                                                                                             А.Г. Степанюк

Повний текст виготовлено 09.02.2022 року