Ухвала
 
10 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 185/2862/13
 
провадження № 61-20734ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від   08   листопада 2013 року, додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Павлограді Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення батьківства,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на указані судові рішення.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Верховним Судом та підлягає поверненню з наступних підстав.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У пункті четвертому частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
 
У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 не навів підстав оскарження судових рішень у касаційному порядку, як передбачено частиною другою статті 389 ЦПК України.
 
Мотивувальна частина касаційної скарги складається із формального посилання на неправильність та незаконність судових рішень.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
Враховуючи те, що заявник не виконав вимоги процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судового рішення, така скарга підлягає поверненню заявнику.
 
Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Керуючись статтею 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від   08   листопада 2013 року, додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року повернути заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        О. М. Осіян