ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" січня 2022 р.           Справа№ 911/471/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Чорногуза М.Г. 
 
Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,
за участю представників сторін:
від позивача - Чешковський В.А.,
від відповідача - Ковальчук Н.М.
від третьої особи 1 - не з`явились,
від третьої особи 2 - не з`явились,
розглянувши апеляційні скарги
Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області
на рішення Господарського суду Київської області від 27.09.2021 (повний текст рішення складено 04.10.2021)
у справі № 911/471/21 (суддя Антонова В.М.)
За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної Філії "Південно-Західна залізниця"
до Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 
1.          Яготинської районної державної адміністрації
2.          Бориспільської районної державної адміністрації 
про стягнення 827384,13 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У 2021 році Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Південно-Західна залізниця акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області про стягнення 827 384, 13 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем надавались послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян у приміському сполученні, відповідно до законодавства України, натомість, відповідачем грошових зобов`язань виконано не було.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.07.2021 року замінено відповідача - Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації на його правонаступника - Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області. 
Рішенням Господарського суду Київської області від 27.09.2021 року позовні вимоги задоволено. Присуджено до стягнення з Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Південно-Західна залізниця акціонерного товариства Українська залізниця 827 384, 13 грн. витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року та 12 410, 77 грн. судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що перевезення пасажирів на пільгових умовах виконано Залізницею на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі у силу закону має відшкодувати за рахунок бюджетних коштів понесені витрати позивачу. Також місцевим господарським судом встановлено, що Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації є окремою юридичною особою з ідентифікаційним кодом 03193778, створеною і зареєстрованою у встановленому законом порядку, яке наділено повною цивільною правоздатністю і дієздатністю, а тому саме Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації має відшкодувати позивачу, як перевізнику, витрати, понесені внаслідок перевезення пільгових категорій громадян за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року.  
Не погодившись із прийнятим рішенням, Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 27.09.2021 року, оскільки не вірно визначено відповідача.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене на підставі неповного дослідження доказів, з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права. Зокрема єдиним доводом апеляційної скарги є те, що на думку скаржника Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації не є правонаступником Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації відповідно до норм чинного законодавства.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 року встановлювався строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі  18 616 грн. 16 коп. та доказів направлення іншим учасникам у справі копії апеляційної скарги  і доданих до неї документів, які у них відсутні листом з описом вкладення.
26.11.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області надійшла заява на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 року з доказами сплати судового у розмірі 18 616 грн. 16 коп. та доказами направлення копії апеляційної скарги Регіональній філії "Південно-Західна залізниця" та  Акціонерному товариству "Українська залізниця".
06.12.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області надійшла заява на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 року з доказами направлення копії апеляційної скарги Бориспільській районній державній адміністрації. Одночасно з вказаною вище заявою скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про усунення недоліків.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 27.09.2021 року у справі №911/471/21, витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/471/21 за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної Філії "Південно-Західна залізниця" до Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області про стягнення 827 384, 13 грн., розгляд справи призначено на 12.01.2022 року.
21.12.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача  надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, апеляційну скаргу відповідача задовольнити.
В судовому засіданні 12.01.2022 року представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представники третьої особи 1 та третьої особи 2 в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.
Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників третьої особи 1 та третьої особи 2.
Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, що Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу Київської дирекції залізничних перевезень регіональної філії "Південно-Західна залізниця", згідно діючого законодавства України щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом 2019 року надавались послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян у приміському сполученні по залізничним станціям та посадочним платформам (Березань, Баришівка), які розташовані на території Баришівського району Київської області.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач до прийняття місцевого бюджету на 2019 рік  листами від 19.10.2018 року №ДН-1-452/877, від 12.11.2018 року №ДН-1-453/1639 та від 19.12.2018 №ДН-1-453/2000 звертався до голови Яготинської районної державної адміністрації щодо передбачення у районному бюджеті суми компенсацій за пільгові перевезення на 2019 рік, а саме, кошти у сумі 405 тис. грн. (т.1, а.с. 13-15).
Позивач додатково звертався до голови Яготинської районної державної адміністрації з вимогою виділення коштів на відшкодування збитків залізниці за перевезення пільгових категорій громадян листами від 20.02.2019 року №ДН-1-452/355,  21.03.2019 року №ДН-1-452/518, 22.04.2019 року №ДН-1-453/753, 10.06.2019 року №ДН-1-453/1151, 15.08.2019 року № №ДН-1-452/1464. (т.1, а.с. 17-21).
Яготинською районною державною адміністрацією повідомлено позивача листом від 26.04.2019 року № 09-50-741, що за браком фінансової спроможності Яготинського району кошти не виділені по Програмі "Забезпечення надання пільг з безоплатного проїзду автомобільним та залізничним транспортом, послуг зв`язку окремій категорії громадян та пільговий проїзд один раз на рік всіма видами транспорту особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської мкатастрофи на 2019-2020 роки";  у 2019 році планується відшкодування збитків за перевезення пільгових категорій громадян залізничним транспортом. (т.1, а.с. 22-23).
Також листом від 17.07.2019 року № 09-51-1111 Яготинською районною державною адміністрацією повідомлено позивача, що питання реалізації заходів Програми знаходиться на постійному контролі і буде вирішуватися по мірі надходження коштів до бюджету району. (т.1, а.с. 24).
Крім того з матеріалів справи вбачається, що протягом 2019 року залізниця щомісячно зверталась  до начальника Управління соціального захисту населення Яготинської РДА з листами щодо компенсації витрат, понесених перевізником на перевезення пільгових категорій громадян по Яготинському району Київської області шляхом надсилання документів, що підтверджують витрати залізниці на пільгові перевезення громадян за №ДНЛ-1/57 від 07.02.2019 року (т.1, а.с. 25), №ДНЛ-1/125 від 14.03.2019 року (т.1, а.с. 31), №ДНЛ-1/180 від 09.04.2019 року (т.1, а.с. 37), №ДНЛ-1/240 від 07.05.2019 року (т.1, а.с. 43), №ДНЛ-1/302 від 07.06.2019 року (т.1, а.с. 48), №ДНЛ-1/360 від 09.07.2019 року (т.1, а.с. 53), №ДНЛ-1/432 від  08.08.2019 року (т.1, а.с. 58), №ДНЛ-1/474 від 10.09.2019 року (т.1, а.с. 63), №ДНЛ-1/538 від 10.10.2019 року (т.1, а.с. 67), №ДНЛ-1/604 від 12.11.2019 року (т.1, а.с. 74), №ДНЛ-1/675 від 10.12.2019 року (т.1, а.с. 79), №ДНЛ-1/9 від 10.01.2020 року (т.1, а.с. 84). Докази направлення вказаних листів наявні в матеріалах справи. (т.1, а.с. 89).
Також в матеріалах справи наявні облікові форми відповідно до яких вбачається, що позивачем здійснено перевезення пільгової категорії населення громадян позивач протягом 12-ти місяців 2019 року всього 40 567 пасажирам, а саме з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року включно. (т.1, а.с. 26-30, 32-36, 38-42, 44-47, 49-52, 54-57, 59-62, 64-66, 68-73, 75-78, 80-83, 85-88).
Отже, позивач поніс витрати з перевезення пільгових категорій громадян по залізничній станції Яготин, яка розташована на території Яготинського району Київської області на  суму 827 384, 13 грн.
За приписами ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах    звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення    Цивільного кодексу України    з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно ст.509 Цивільного кодексу України    зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених    статтею 11 цього Кодексу.
Статтями 11 Цивільного кодексу України,    174 Господарського кодексу України    передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов`язки. Підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Частиною 6     статті 9 Закону України "Про залізничний транспорт"    встановлено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.
Відповідно до ч. 2    ст. 22 Цивільного кодексу України     є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв`язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Розмір збитків, завданих    порушенням    зобов`язання, доказується кредитором.
Залізниця здійснює перевезення окремих категорій громадян за пільговими тарифами відповідно до чинних законів України, які передбачають такі пільги для конкретних категорій громадян, а не за окремими угодами, а збитки залізничного транспорту від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевого бюджетів.
Згідно з частиною 1    статті 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії"    виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 № 1359    затверджено Порядок розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян (далі - Порядок), який визначає механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян,    яким таке право надано законом, що здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, а також субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі.
До пільгових перевезень залізничним транспортом (далі - пільгові перевезення) належать безоплатні перевезення або перевезення    окремих категорій громадян із знижкою,    встановленою законодавством (п.2 Порядку).
Відповідно до п. 3 Порядку облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі    інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформлені та видані пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки).
Сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час    оформлення кожного безоплатного та    пільгового проїзного    документа (квитка) як    різниця    між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду,    що сплачує    пасажир    відповідно    до    наданих пільг (п. 4 Порядку).
Пунктом 5 Порядку визначено, що інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності.
На підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову    форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій    громадян,    витрати    на перевезення яких відшкодовуються з державного    або місцевих бюджетів, згідно з додатком (пункт 9 Порядку);
При цьому у відповідності до пункту 7 Порядку, сума    недоотриманих коштів    включається до    місячної станційної    звітності області,    на    території    якої був придбаний пільговий    проїзний    документ    (квиток),    незалежно    від місця проживання (навчання) пасажира.
Обслуговуючи дану категорію громадян України, залізниця не має права відмовити їм з підстав відсутності належного фінансування для подальшого відшкодування залізницям витрат на перевезення пільговиків.
У    рішенні Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007    вказано, що з положень    Конституції України    та    Бюджетного кодексу України    вбачається, що закон про Державний бюджет України як правовий акт чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України, стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема, і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.
За правилами підпункту "б" пункту 4 частини першої    статті 89 Бюджетного кодексу України    до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст, республіканського Автономної Республіки Крим і міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на державні програми соціального захисту, в тому числі компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.
Ст.102 Бюджетного кодексу України    визначено, що видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України і повинні забезпечувати своєчасність, рівномірність, гарантованість та повноту перерахування трансфертів.
Згідно пункту 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженою    постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256    (далі - Порядок фінансування), фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних    бюджетах    на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.
За змістом цього Порядку фінансування, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі отриманих від них щомісячних звітів щодо послуг, наданих отримувачам, які мають право на відповідні пільги.
Пунктом 3 наведеного Порядку фінансування визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів    з    виконання    державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).
Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів у п`ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг, в т.ч. компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян (частина 2 пункту 8 Порядку фінансування).
Частина 2    статті 218 Господарського кодексу України    та    стаття 617 Цивільного кодексу України    прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.
Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, колегія суддів зазначає, що норми вказаних законів, зокрема, закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов`язку залізничного перевізника надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.
Отже, обслуговуючи категорію громадян України, які мають право на пільговий проїзд залізничним транспортом, Залізниця не має права відмовити їм з підстав відсутності належного фінансування для подальшого відшкодування залізницям витрат на перевезення визначених категорій громадян.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними, та що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного суду від 03.03.2020 у справі №904/94/19.
Відтак, колегія суддів приходить до переконання, що перевезення пасажирів на пільгових умовах виконано Залізницею не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі у силу закону має відшкодувати за рахунок бюджетних коштів понесені витрати позивачу.
В той же час, скаржник звертаючись з апеляційною скаргою не вказує будь-яких доводів щодо обставин справи, а лише зазначає, що Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації не є правонаступником Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації відповідно до норм чинного законодавства.
Колегія суддів зазначає, що діяльність Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації та Яготинської районної державної адміністрації припинено на підставі Постанови Верховної ради України від 17.07.2020 року №807-ХІ "Про утворення та ліквідацію районів" та Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року №1321 "Про затвердження Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються".
Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 року № 807-ІХ "Про утворення та ліквідацію районів" було утворено Бориспільський район (з адміністративним центром у місті Бориспіль) у складі територій Бориспільської міської, Вороньківської сільської, Гірської сільської, Дівичківської сільської, Золочівської сільської, Переяславської міської, Пристоличної сільської, Студениківської сільської, Ташанської сільської, Циблівської сільської, Яготинської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Згідно розпорядження Яготинської районної державної адміністрації Київської області від 11.01.2021 року № 06 "Про реорганізацію структурних підрозділів зі статусом юридичної особи публічного права Яготинської районної державної адміністрації" розпорядження КМУ від 16.12.2020 року № 1635-р "Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій" Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року № 1321, розпорядження Київської ОДА від 11.01.2021 року № 24 "Про утворення комісії з реорганізації Яготинської районної державної адміністрації Київської області та з метою проведення реорганізації Яготинської районної державної адміністрації шляхом приєднання до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області затверджено, зокрема, реорганізувати шляхом приєднання до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області - Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації Київської області, утворити комісію з реорганізації Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації Київської області.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації Київської області - з 22.07.2021 року на підставі рішення щодо реорганізації припинено.
Отже, з 03.12.2020 року відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво, оскільки саме норми адміністративного права врегулювали умови та порядок передання адміністративної компетенції від повноважень Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації Київської області до Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації, так як відповідно до типового положення про структурний підрозділ місцевої державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 року №887 управління соціального захисту є структурними підрозділами державних районних адміністрацій.
Колегія суддів звертає увагу, що за змістом ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Отже, всі заходи щодо передачі майна, прав та обов`язків Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації завершено і до Бориспільської районної державної адміністрації перейшли всі обов`язки боржника - Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації.
Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах. 
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданих апеляційних скаргах, скаржниками не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня  2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.   Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 27.09.2021 року у справі №911/471/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 27.09.2021 року у справі № 911/471/21 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/471/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.01.2022 року.

Головуючий суддя                                                            О.В. Агрикова 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                М.Г. Чорногуз