Ухвала                                                               
 
12 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 286/3125/20-ц
провадження № 61-16615ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Овруцька міська рада Житомирської області, ОСОБА_2 , державний реєстратор Мойсеєва Інна Василівна, 
треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Галацевич О.М., Григорусь Н. Й., Микитюк О. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог позовної заяви і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Овруцької міської ради Житомирської області, ОСОБА_2 , державного реєстратора Мойсеєвої І. В., треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про скасування державної реєстрації земельної ділянки, витребування земельної ділянки з незаконного володіння та зобов`язання провести реєстрацію.
 
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22 червня 2006 року є власником 1/4 частини житлового будинку (кв. № 3 ) на АДРЕСА_2 . Крім того, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22 червня 2006 року та державного акта від 27 квітня 2010 року серії ЯИ № 103549 їй також належить                   1/2 частини земельної ділянки площею 0,0150 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за вказаною адресою.
 
10 травня 2016 року ОСОБА_2 , як співвласник зазначеної земельної ділянки звернувся до суду з позовом про визнання недійсним вказаного державного акта. Рішенням Овруцького районного суду від 02 грудня 2016 року його позов задоволено, проте рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 31 січня 2017 року зазначене судове рішення скасовано та ухвалено нове, яким ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову. Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.
 
У липні 2017 року вона подала до суду позов про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за заповітом серії ВЕТ № 269715 та серії ВЕТ № 269718                          від 20 липня 2007 року, виданих Овруцькою державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , щодо спадкування земельної ділянки площею 0,0150 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться на АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_5 , оскільки нотаріусом при оформленні спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 допущено помилку,                     в результаті якої вся земельна ділянка площею 0,0150 га оформлена на останніх. Це призвело до того, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області               від 03 вересня 2008 року у справі № 2-1875/08 за ОСОБА_2 визнано право власності на вказану земельну ділянку, а не на 1/2 її частини. Фактично                          у результаті помилки її позбавлено права власності. Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 15 квітня 2019 року її позов задоволено,              і постановою Житомирського апеляційного суду від 17 липня 2019 року залишено без змін.
 
13 липня 2020 року вона звернулася із заявою до Овруцької міської ради Житомирської області для поновлення її порушених прав. Проте листом її повідомлено, що 16 квітня 2014 року державним реєстратором відкрито розділ                     у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером 341557818242 на земельну ділянку, що становить 1/1 частини права власності за ОСОБА_2 (правовстановлюючим документом під час реєстрації права власності за номером 5382653 є рішення суду від 03 вересня 2008 року № 2-1875/08). Також, її повідомлено, що реєстраційна справа закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. 06 жовтня 2020 року вона повторно звернулась до органу місцевого самоврядування, проте їй відмовлено у вимозі про скасування державної реєстрації всієї земельної ділянки за ОСОБА_2 , чим порушені її законні права власника.
 
Також вказала, що трирічний строк позовної давності пропущений нею з поважних причин, оскільки про порушення свого права вона дізналася в листопаді 2015 року.
 
Посилаючись на викладене, позивач просила скасувати рішення державного реєстратора Мойсеєвої І. В. від 16 квітня 2014 року, індексний номер рішення 12490507) про державну реєстрацію права власності земельної ділянки площею 0,0150 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 1824210100:01:012:0031, що становить 1/1 частини права власності та яка зареєстрована за ОСОБА_2 (розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером 341557818242); витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 належну їй 1/2 частини вказаної земельної ділянки; зобов`язати Овруцьку міську раду Житомирської області провести державну реєстрацію права власності на 1/2 частини спірної земельної ділянки за нею відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 103549 від 27 квітня 2010 року.
 
Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 26 лютого 2021 року у складі судді Кулініча Я. В. позов ОСОБА_1 задоволено. У задоволенні позову до Овруцької міської ради Житомирської області відмовлено.
 
Скасовано рішення державного реєстратора Мойсеєвої І. В. від 16 квітня 2014 року (індексний номер рішення 12490507) про державну реєстрацію права власності земельної ділянки площею 0,015 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки 1824210100:01:012:0031, що становить 1/1 частини права власності, яка зареєстрована за ОСОБА_2 (розділ                         у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером 341557818242). Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 належну ОСОБА_1 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0150 га для будівництва                 і обслуговування жилого будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки 1824210100:01:012:0031. Зобов`язано провести державну реєстрацію права власності на 1/2 частини земельної ділянки 0,0150 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 1824210100:01:012:0031, за ОСОБА_1 відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 27 квітня 2010 року серії ЯИ                          № 103549. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки, допущення помилки при оформленні спадщини після смерті ОСОБА_5 його дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 призвело до продажу ОСОБА_2 спірної земельної ділянки в більшому розмірі, ніж на який вони фактично мали право, порушені права позивача підлягають судовому захисту, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки за ОСОБА_2 .
 
Причини пропуску строку звернення до суду з вказаним позовом є поважними, оскільки позивач про порушення свого права дізналася в жовтні 2015 року, коли ОСОБА_2 почав будівельні роботи щодо прибудови до частини будинку,                 і саме тоді вона почала звертатись до відповідних органів, а у липні 2017 року,                      у межах трирічного строку, визначеного статтею 267 ЦК України звернулась                           з позовом до суду.
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що підставою державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0150 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 1824210100:01:012:0031, що становить 1/1 частини права власності, було рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 03 вересня 2008 року, яке набрало законної сили                           15 вересня 2008 року. Таким чином, дії та рішення державного реєстратора під час реєстрації спірного майна за відповідачем є законними.
 
Крім того, оскільки рішення Овруцького районного суду Житомирської області                     від 03 вересня 2008 року, на підставі якого здійснена державна реєстрація права власності за ОСОБА_2 спірної земельної ділянки, є чинним та ОСОБА_1 не оскаржувалось, то відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року, в якій просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. У своїй касаційній скарзі вказує на те, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19).
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
29 листопада 2021 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом  ОСОБА_1 до Овруцької міської ради Житомирської області, ОСОБА_2 , державного реєстратора Мойсеєвої Інни Василівни, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про скасування державної реєстрації земельної ділянки, витребування земельної ділянки з незаконного володіння та зобов`язання провести реєстрацію, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року призначити до судового розгляду на            02 лютого 2022 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	О. В. Ступак    	
 	І. Ю. Гулейков     С. О. Погрібний