КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 359/6937/20                                                                                Головуючий у І інстанції Журавський В.В.
Провадження №22-ц/824/97/2022                                                           Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 лютого 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
 
судді-доповідача                                          Голуб С.А.,  
           суддів:                                                            Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
            за участі секретаря судового засідання     Сакалоша Б.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2021 року про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на спільно набуте майно,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив встановити факт спільного проживання з відповідачем, а також визнати право власності на Ѕ частку спільно набутого майна.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2021 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що представником відповідача - адвокатом Гайдаєм Р.П. було помилково долучено до заяви про ухвалення додаткового судового рішення додаток №1 до договору про надання правової допомоги №0303/21 від 03 березня 2021 року, а також акт №13 від 30 липня 2021 року про надання правової допомоги під час розгляду іншої цивільної справи. Про таку обставину представник відповідача мав намір повідомити суд в судовому засіданні та надати достовірні докази разом з уточненим клопотанням, однак у зв`язку з хворобою не зміг прибути в судове засідання, а іншого представника ОСОБА_3 судом першої інстанції до участі допущено не було.
Окрім того, скаржник зазначає, що суд першої інстанції розглянув заяву про ухвалення додаткового судового рішення без належного повідомлення відповідача та його представника.
            На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким вирішити питання про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 50000 грн.
            В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 в якому зазначено, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі.
            Окрім того, у поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що представником відповідача не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу. А надані суду докази понесених витрат на правову допомогу стосувались іншої справи.
            На підставі викладеного у відзиві просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представників ОСОБА_2 - адвокатів Арутюнової А.О. та Козачук О.С. надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, враховуючи таке.
Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 були понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 гривень саме в ході розгляду даної цивільної справи (№359/6937/20). В той час, як з наданих суду доказів вбачається, що згідно змісту додатку №1 до договору про надання правової допомоги №0303/21 від 03 березня 2021 року, а також акту №13 від 30 липня 2021 року винагорода у розмірі 50000 гривень складає вартість послуг з представництва інтересів ОСОБА_1 в Бориспільському міськрайонному суді Київської області у іншій справі №359/5801/21.
            Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне. 
    Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Відповідно до вимог ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК Україна судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ч.ч.2-4 ст.137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з матеріалів справи та наданих суду першої інстанції доказів на підтвердження понесених судових витрат, представником відповідача було до заяви про ухвалення додаткового рішення додано копію договору №0303/21 про надання правової допомоги від 03 березня 2021 року, копію додатку №1 до договору №0303/21 про надання правової допомоги від 03 березня 2021 року, копію акту наданих послуг №13 від 30 липня 2021 року.
Однак, зі змісту додатку №1 до договору №0303/21 про надання правової допомоги від 03 березня 2021 року та акту наданих послуг №13 від 30 липня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 та АО «Роман Гайдай та партнери» в особі керуючого партнера Гайдая Р.П. домовились, що винагорода адвокатського об`єднання визначена в твердій грошовій сумі в розмірі 50000 грн. з представництва інтересів в Бориспільському міськрайонному суді Київської області у справі №359/5801/21.
В той чай як предметом розгляду є справа №359/6937/20, що свідчить про те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи.
Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що під час розгляду справи №359/6937/20 не може бути вирішено питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, які були понесені відповідачем під час розгляду іншої цивільної справи №359/5801/21.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність належного повідомлення відповідача та його представника про дату розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до положень ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Зі змісту ст. 270 ЦПК України вбачається, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції не ухвалювалось рішення за результатами розгляду позову, а було постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду, таким чином у випадку залишення позову без розгляду суд вирішує питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали суду про залишення позову без розгляду. Норами чинного цивільного процесуального законодавства не передбачено обов`язок суду повідомляти про дату, час та місце судового розгляду щодо вирішення питання про розподіл судових витрат.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції представник відповідача - адвокат Гайдай Р.П. повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи шляхом здійснення секретарем судового засідання телефонограми. При цьому, скаржником не заперечується та обставина, що адвокат Гайдай Р.П. був повідомлений про дату судового розгляду поданої заяви.
Всі інші доводи апеляційної скарги зводяться до цитування норм цивільного процесуального законодавства та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Будь-яких інших доводів, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду, апеляційна скарга не містить.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення є законними, обґрунтованими та не спростовані доводами апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому не підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 133, 141, 142, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2021 року про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на спільно набуте майно залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: