ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/4589/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                        суддя - доповідач  Чумака С.Ю.,
                                                  суддів:  Шальєвої В.А., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 9 серпня 2021 року в адміністративній справі № 280/4589/21 (суддя І інстанції – Конишева О.В.) 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» до  Головного управління ДПС у Запорізькій області (відповідач-1), Державної податкової служби України (відповідач-2) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» (далі – позивач, ТОВ «Груп Інтрейд») звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення відповідача-1 від 29.04.2021 № 2613614/41071921, № 2613495/41071921, № 2613613/41071921, № 2613345/41071921, № 2613596/41071921, № 2613382/41071921, № 2613359/41071921, № 2613737/41071921, № 2613738/41071921, від 28.04.2021 № 2607109/41071921 про відмову у реєстрації податкових накладних від 04.12.2020 № 21, № 20, від 17.11.2020 № 44, від 12.11.2020 № 26, від 06.11.2020 № 18, від 30.10.2020 № 135, № 137, № 138, № 134, № 132 та зобов`язати відповідача-2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначені податкові накладні.

Також просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 9 серпня 2021 року позов задоволений.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

В обґрунтування скарги зазначив, що Комісією прийнято ряд рішень про відмову в реєстрації спірних податкових накладних позивача з підстав: ненадання платником податку копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, з зазначенням додаткової інформації «відсутнє походження товару по ланцюгу придбання, складські документи (інвентаризаційні описи)». Апелянт вважає, що контролюючий орган має право за результатами автоматичного моніторингу щодо ланцюгів постачання та придбання товарів з ЄРПН визначати наявність ризиковості операцій та/або платників податку та задля унеможливлення безпідставного отримання податкового кредиту зупиняти реєстрацію відповідних податкових накладних. Додатково повідомляє, що за результатами проведеного аналізу даних ЄРПН за 2019 рік-квітень 2020 року встановлено, що позивач здійснює придбання товарів у контрагентів-постачальників, придбання яких по ланцюгу постачання не встановлено можливості їх власними ресурсами. Таким чином, на думку скаржника, рішення Комісії про відмову у реєстрації спірних податкових накладних прийняте на законних підставах. Вважає, що представником позивача не надано до суду достатніх доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною, згідно з ст. 134 КАС України, у стягненні витрат на правничу допомогу потрібно відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. Також просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судові витрати на правничу допомогу за подання відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 5000 грн. 

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» займається оптовою торгівлею електронним і телекомунікаційним устаткуванням, деталями до нього: оптовою торгівлею побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; оптовою торгівлею іншими машинами ті устаткуванням; виробництвом комп`ютерів і периферійного устаткування, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статутними документами позивача. (т. № 1 а.с. 313-319)

Під час здійснення господарської діяльності позивач, на виконання договорів: від 10.09.2020 № 5344/3/2020; від 08.10.2020 № 5382/3/2020; від 21.09.2020 № 168; від 10.09.2020 № 5341/3/2020; від 10.09.2020 № 5343/3/2020; від 06.10.2020 № 5374/3/2020 (т. № 1, а.с. 39-43, 65-69, 94-98, 128-130, 169-173, 197-201, 254-258) та на виконання вимог п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, склав та подав на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних наступні податкові накладні: від 04.12.2020 № 21, № 20, від 17.11.2020 № 44, від 12.11.2020 № 26, від 06.11.2020 № 18, від 30.10.2020 № 135, № 137, № 138, № 134, № 132 (т. № 1, а.с. 61, 89, 113, 138, 164, 191, 210, 248, 274, 301).

Згідно з квитанціями від 29.12.2020, від 14.12.2020, податкові накладні від 04.12.2020 № 21, № 20, від 17.11.2020 № 44 прийняті, проте їх реєстрацію зупинено з підстав, що платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в ЄРПН, відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку, та запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації зазначеної в ПН/PK для розгляду питання щодо прийняття рішення про реєстрацію /відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН (т. № 1, а.с. 62, 91, 114)

Після зупинення реєстрації податкових накладних позивач 28.04.2021 надав до відповідача-1 пояснення та документи про підтвердження реальності здійснення операцій по вказаним вище податковим накладним (т. № 1, а.с. 60, 88, 115).

Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення від 29.04.2021 № 2613614/41071921, № 2613495/41071921, № 2613613/41071921, якими відмовлено в реєстрації спірних податкових накладних (т. № 1, а.с. 63-64, 92-93, 116-117).

Підставою для прийняття таких рішень, стало ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. У графі «Додаткова інформація» зазначено – відсутнє походження товару по ланцюгу придбання, складські документи (інвентаризаційні описи).

Згідно з квитанціями від 30.11.2020, від 13.11.2020, податкові накладні від 12.11.2020 № 26, від 06.11.2020 № 18, від 30.10.2020 № 135, № 137, № 138, № 134 прийняті, проте їх реєстрацію зупинено з підстав, що платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в ЄРПН, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку, та запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації зазначеної в ПН/PK для розгляду питання щодо прийняття рішення про реєстрацію /відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН. (т. № 1, а.с. 140, 165, 194, 221, 275, 302)

Після зупинення реєстрації податкових накладних позивач 27.04.2021 надав до відповідача-1 пояснення та документи про підтвердження реальності здійснення операцій по вказаним вище податковим накладним. (т .№ 1 а.с. 141, 166, 193, 222, 276, 303)

Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення від 29.04.2021 № 2613345/41071921, № 2613596/41071921, № 2613382/41071921, № 2613359/41071921, № 2613737/41071921, № 2613738/41071921, якими відмовлено в реєстрації спірних податкових накладних (т. № 1, а.с. 142-143, 167-168, 195-196, 223-224, 277-278, 304-305). 

Підставою для прийняття таких рішень, стало ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. У графі «Додаткова інформація» зазначено – відсутнє походження товару по ланцюгу придбання, складські документи (інвентаризаційні описи).

Згідно з квитанцією від 13.11.2020 податкова накладна від 30.10.2020 № 132 прийнята, проте її реєстрацію зупинено з підстав, що платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в ЄРПН, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку, та запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації зазначеної в ПН/PK для розгляду питання щодо прийняття рішення про реєстрацію /відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН (т.№1, а.с. 250).

Після зупинення реєстрації податкової накладної позивач 26.04.2021 надав до відповідача-1 пояснення та документи про підтвердження реальності здійснення операцій по вказаній вище податковій накладній (т. № 1 а.с. 251)

Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення від 28.04.2021 № 2607109/41071921, яким відмовлено в реєстрації спірної податкової накладної. 

Підставою для прийняття таких рішень, стало ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків. У графі «Додаткова інформація» зазначено – відсутні: первинні документи щодо транспортування (придбання), складські документи (інвентаризаційні описи), акти прийому-передачі товарів, рахунки-фактури і розрахункові документи (придбання), відсутнє походження товару по ланцюгу придбання. (т. № 1 а.с. 252-253)

Не погодившись з відмовою відповідача в реєстрації спірних податкових накладних, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не надано до суду доказів додержання вимог п. 44 Порядку № 1165 та документально не підтверджено додержання процедури зупинення податкових накладних. Позиція відповідачів не спростовує доводів позивача, наведених у позові і не підкріплена належними та достатніми доказами. Позивачем, на думку суду першої інстанції, надані документи та пояснення, достатні для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних складених позивачем. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення Комісії є протиправним і підлягає скасуванню. Для відновлення порушених прав позивача, суд першої інстанції вважав необхідним зобов`язати відповідача-2 зареєструвати спірні податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних. Також, суд вважав обґрунтованим надання правничої допомоги з підготовки позовної заяви у цій справі вартістю 5000 грн,  оскільки як позов так і долучений до позову пакет документів дійсно є великим та змістовним, а копії документів оформлені відповідно до вимог законодавства. 

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі – ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку – продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року (далі Порядок № 1246) після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема і наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Згідно з пунктом 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі квитанція).

Аналогічні приписи наведені у пункті 201.16 статті 201 ПК України, згідно з якими реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінету Міністрів України.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 № 1165, який набрав чинності з 01.02.2020 (далі Порядок № 1165).

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 1165 у разі, коли за результатами перевірки податкової накладної / розрахунку коригування визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну / розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна / розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно з пунктами 6, 7, 10, 11 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної / розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації (пункт 11 Порядку № 1165).

Втім, наявність повноважень на здійснення моніторингу податкових накладних, зупинення їх реєстрації та прийняття подальшого рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого є прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

З огляду на вказане, первинним об`єктом судового дослідження у цій справі є законність дій відповідача щодо зупинення реєстрації податкових накладних, оскільки наслідком саме цих дій є обов`язок позивача надати пояснення та документи на підтвердження інформації, яка міститься в податкових накладних.

Як вказувалось вище, реєстрацію спірних податкових накладних позивача зупинено з тих підстав, що платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в ЄРПН, відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку та запропоновано надати пояснення та копії документів, щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН.

Критерії ризиковості платника податку на додану вартість визначені у додатку 1 до Порядку № 1165, відповідно до пункту 8 якого таким критерієм є: «у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування».

Отже, за змістом п. 6 Порядку № 1165 з урахуванням положень п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку для зупинення реєстрації податкової накладної у контролюючого органу має бути наявна податкова інформація, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної саме в поданій для реєстрації податковій накладній.

Натомість, податковим органом не наведено жодних доводів та не надано суду доказів на підтвердження наявності обставин, зазначених у п. 8 Критеріїв ризиковості, зокрема: не надано доказів віднесення платника податку до ризикових платників: (рішення Комісії, витягу протоколу чи з відповідного Переліку), а також доказів наявності у податкового органу інформації, зазначеної у вказаному пункті Критеріїв ризиковості. А тому доводи апелянта стосовно того, що за результатами проведеного аналізу даних ЄРПН за 2019 рік-квітень 2020 року встановлено, що позивач здійснює придбання товарів у контрагентів-постачальників, придбання яких по ланцюгу постачання не встановлено можливості їх власними ресурсами колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені твердження не підтвердженні жодними доказами. 

З огляду на вказане апеляційний суд вважає, що податковим органом не доведено наявність підстав для зупинення реєстрації податкових накладних згідно з п. 8 Критеріїв ризиковості, як правильно зазначено і судом першої інстанції. У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку, що реєстрацію спірних податкових накладних було зупинено протиправно без наявності визначених для цього правових підстав, а тому відповідач-1 не мав права зобов`язувати позивача надавати йому документи на підтвердження інформації, яка міститься в цих податкових накладних.

Стосовно надання позивачем податковому органу документів і пояснень на підтвердження інформації, зазначеної в податкових накладних апеляційний суд зазначає таке.
Наказом Міністерства фінансів України № 520 від 12.12.2019 затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок № 520), який визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Реєстр, ЄРПН), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі Кодекс) зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 2-4 Порядку № 520 прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють Комісії головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі комісія регіонального рівня).

Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктом 5 Порядку № 520 визначено перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Пунктами 6, 7 Порядку № 520 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п. 11 Порядку № 520 Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Позивачем, незважаючи на відсутність підстав у податкового органу для прийняття рішень про зупинення реєстрації податкових накладних, були виконані вимоги відповідача-1 і надані відповідні пояснення та документи, зокрема договори; специфікації; експрес-накладні; платіжні доручення; видаткові накладні; рахунки-фактури; картки рахунків тощо, проте ця обставина не надає легітимності діям і рішенням відповідача по зупиненню реєстрації податкових накладних та витребуванню від позивача певного пакету документів і пояснень.

Незважаючи на вказане, спірними рішеннями контролюючого органу відмовлено у реєстрації зазначених вище податкових накладних з підстав ненадання платником податків копій документів, проте в графі, де зазначений перелік первинних документів, не вказано, які саме документи не надані позивачем, хоча затверджена у Додатку до Порядку № 520 форма рішення імперативно вимагає від податкового органу підкреслити у переліку документів ті, які не надані платником податків. Разом з тим, такі дії податковим органом вчинені не були і конкретні документи, які не були надані, у відповідній графі рішення не підкреслені.

Отже, спірні рішення не відповідають формі, визначеній Додатком до Порядку № 520, а також є необґрунтованими у зв`язку з відсутністю у них конкретного переліку документів, які не надані на підтвердження інформації, зазначеної в податкових накладних.

Водночас, у додатковій інформації в оскаржених рішеннях відповідач-1 зазначив, що підставою прийняття цього рішення є відсутність первинних документів щодо транспортування (придбання), складських документів (інвентаризаційних описів), актів прийому-передачі товарів, рахунків-фактури і розрахункових документів (придбання), а також відсутнє походження товару по ланцюгу придбання. У відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі відповідач-1 зазначає, що ненадання позивачем таких документів унеможливлювало прийняття податковим органом позитивного рішення щодо реєстрації податкових накладних, зважаючи на суперечливість поданих документів та відсутність доведеності здійснення господарських операцій в рамках зазначених вище договорів.

Однак, апеляційний суд зазначає, що податковим органом не наведено жодних доводів, чому саме цими документами позивач повинен підтверджувати інформацію, зазначену в податкових накладних, а також чому їх відсутність може свідчити про недостовірність або суперечливість такої інформації. Тим більше, не зрозуміло, які саме конкретні документи по цих податкових накладних вимагались у позивача, адже в квитанції про зупинення наведено лише загальну пропозицію про надання пояснень та підтверджуючих документів.

Позивачем відповідні пояснення та документи надані і податковим органом не наведено жодних доводів, чому надані документи не підтверджують інформацію, зазначену в податкових накладних.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що контролюючим органом не надано жодного доказу того, що після отримання від позивача письмових пояснень з доданими документами, на адресу останнього направлялись запити щодо недостатності певних документів для прийняття рішень в рамках розглядуваних пояснень.

Апеляційний суд з цього приводу також зазначає, що приписи Порядку № 520 надають платнику податку право подати пояснення та документи, які підтверджують інформацію, зазначену в податковій   накладній (п. 4), а в п. 5 визначений перелік документів, якими може бути підтверджена ця інформація.

Така правова конструкція пунктів 4 та 5 Порядку № 520 свідчить про те, що, по-перше, платник податків на власний розсуд обирає перелік документів, якими, як він вважає, підтверджується інформація податкових накладних, і не зобов`язаний подавати всі документи, які вказані у п. 5 чи формі рішення, як помилково вважає податковий орган, а по-друге, перелік документів у п. 5 не є виключним чи імперативним, тобто платник податку може підтверджувати інформацію й іншими документами, ніж ті, що зазначені у п. 5.

Також апеляційний суд зауважує, що на стадії реєстрації податкової накладної в ЄРПН платник податку повинен лише підтвердити інформацію, яка зазначена в такій податковій накладній, а питання реальності чи нереальності господарських відносин між контрагентами є предметом документальної перевірки платників податків і податковий орган в межах Порядку № 1165 не має повноважень на фактичне проведення документальної перевірки з метою дослідження факту реальності здійснення господарської операції, як правильно зазначив і суд першої інстанції.

Таким чином, відповідачем-1 як суб`єктом владних повноважень не доведено належними доказами правомірність прийнятих ним рішень.

Зважаючи на недоведеність податковим органом наявності підстав для зупинення реєстрації поданих позивачем податкових накладних, наявність в останнього первинних документів, які підтверджують інформацію, викладену в поданих для реєстрації податкових накладних, а також, що такі документи та відповідні пояснення надавались контролюючому органу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Комісія неправомірно та необґрунтовано відмовила в реєстрації вказаних податкових накладних.

Відповідно до пп. 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України Єдиний реєстр податкових накладних – реєстр відомостей щодо   податкових накладних   та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами

При цьому, згідно з нормами п. 19, 20 Порядку № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у разі, зокрема набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення).

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Отже, реєстрація в ЄРПН податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням ДПС України, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних спірні податкові накладні.

Стосовно понесених позивачем витрат на правничу допомогу, апеляційний суд зазначає про таке.

З матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції у своєму рішенні стягнуто пропорційно з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача надано копії: договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021; додаткової угоди № 1 від 01.02.2021 до вказаного договору; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 27.04.2011 № 864; рахунку-фактури від 02.07.2021 № СФ-0000102 на суму 5000 грн; акту приймання-передачі № ОУ-0000102; розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу; платіжного доручення від 02.07.2021 № 736 на суму 5000 грн (т. № 1 а.с. 306-311, т. № 2 а.с. 45-53).

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Перевіривши зміст наданих позивачем документів стосовно витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.
1 лютого 2021 року між позивачем (Клієнт) та Адвокатським Бюро «Сергія Жечева», що діє на підставі Статуту укладено договір-доручення про надання правової допомоги (далі – Договір). Предметом договору є надання Адвокатським бюро усіма законними методами та способами правової допомоги у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані з захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів (т. № 1 а.с. 306-307).

Відповідно до додаткової угоди від 01.02.2021 № 1 до вказаного вище договору, вартість наданих адвокатом послуг складає (т. № 1 а.с. 308-309):
- підготовка претензії – за 1 (один) документ – 3000 грн;
- підготовка позовної заяви, відповіді на відзив, відзиву, заперечення на відповідь на відзив, зустрічного позову, апеляційної скарги, касаційної скарги (в незалежності від витраченого часу) – за 1 (один) документ – 5000 грн;
- підготовка інших процесуальних документів (клопотання, заяви і т.н.) – за 1 (один) документ – 1500 грн;
- підготовка додатків до позовної заяви та інших клопотань, заяв скарг, в тому числі апеляційних, касаційних  – за 1 (одну) годину – 800 грн;
- участь та представництво Адвокатом інтересів Клієнта у судовому засіданні по справі в незалежності від тривалості судового засідання (в незалежності від того чи відбулося судове засідання чи ні) – за 1 (одне) засідання – 3000 грн за засіданні у м. Запоріжжі, 4000 грн за засідання за межами м. Запоріжжя;
- договірна робота – за 1 (один) документ – 4000 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі № ОУ-0000102, сума за надані послуги, а саме підготовка позовної заяви до Головного управління ДПС у Запорізькій області та Державної податкової служби України (справа № 280/4589/21) складає 5000 грн (т. № 2 а.с. 51).

Згідно з платіжним дорученням від 02.07.2021 № 736 позивачем сплачено витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. (т. № 2 а.с. 53)
Оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, колегія суддів зазначає, що предмет спору та характер спірних відносин не є складними, судова практика у цій категорії справ є сталою, а тому вважає, що співмірною до обсягу такої послуги як складання позовної заяви є сума в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень. Інші послуги охоплюються зазначеною і окремому відшкодуванню не підлягають.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розумним та достатнім розміром витрат є 2 тисячі гривень, відтак саме така сума правничої допомоги підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно.

Крім того, заяву представника позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судових витрати на правничу допомогу за подання відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 5000 грн колегія суддів вважає такою, що підлягає частковому задоволенню, оскільки відзив на апеляційну скаргу фактично обґрунтований доводами позовної заяви, а тому вважає, що співмірною до обсягу такої послуги як складання відзиву на апеляційну скаргу є сума в розмірі 500 (п`ятсот) гривень, які підлягають стягненню з апелянта.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, проте помилково визначив розмір витрат на професійну правову допомогу.

Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача.

Оскільки розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, то постанова суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись ст.  242, 243, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області задовольнити частково.  

В абзацах четвертому та п`ятому резолютивної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 9 серпня 2021 року в адміністративній справі № 280/4589/21 слова та цифри «витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.)» замінити словами та цифрами «витрати на професійну правничу допомогу в розмірі « 1000 (одна тисяча) гривень».

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 9 серпня 2021 року в адміністративній справі № 280/4589/21 залишити без змін.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» (код ЄДРПОУ 41071921) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (ідентифікаційний код ВП 44118663) витрати на професійну правничу допомогу за подання відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 500 (п`ятсот) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя - доповідач                                                             С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            В.А. Шальєва 

                               суддя                                                            І.В. Юрко