24.12.21
33/812/403/21

МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Справа № 487/6502/21 Головуючий у місцевому судді Щербина С.В.
Провадження № 33/812/403/21 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Темнікової В.І.,
за участю: секретаря - Лівшенко О.С.,
особи, відносно якої провадження у справі закрито - ОСОБА_1 ,
представників потерпілого –Сідєльникової Є.І., Сініло Т.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2021 року, відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: 
АДРЕСА_1 , 
якою, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, 
В С Т А Н О В И В:

       Постановою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2021 року встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16 серпня 2021 року серії ААБ № 147479, 16 серпня 2021 року о 19:40 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi S4» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), по вул. Веселинівській в районі буд. №1, був неуважний, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення із автобусом «Temsa Power Bus» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_3 , що рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Дії ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції були кваліфіковані за ст.124 КУпАП.
       Зазначеною постановою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2021 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Не погоджуючись із вказаною постановою, потерпілий ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, підписаною ним та його представниками, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 та його представники зазначають, що постанова суду першої інстанції є незаконною і необґрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки суд дійшов помилкового висновку про відсутність вини у порушенні ПДР України з боку водія ОСОБА_1 .
Переконані, що судом першої інстанції не досліджено обставини справи та не взято до уваги пояснення ОСОБА_4 щодо обставин ДТП, не дано правової оцінки схемі ДТП.
Вважають, що екіпаж патрульної поліції не виконав вимоги, встановлені частиною 2 статті 251 КУпАП, не зібрав достатніх доказів вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Крім того, суд безпідставно критично віднісся до пояснень потерпілого щодо неточностей, які на його думку містяться в схемі місця ДТП. 
Висновок суду ґрунтується на таких доказах, як протокол серії ААБ № 147479 від 16 серпня 2021 року та схемі місця ДТП. Проте, на думку апелянта та його представників, суд необґрунтовано поклав в основу доведеності вини схему місця ДТП, оскільки дана схема містить істотні недоліки.
Вважають, що суддя першої інстанції повинен був скерувати матеріали до підрозділу поліції для усунення недоліків у схемі ДТП шляхом доопрацювання, але він самостійно винайшов відомості з Геоінформаційної системи містобудівного кадастру міста Миколаїв щодо ширини проїзної частини на ділянці дороги, де сталася ДТП.
Також апелянт не згоден з висновком суду про те, що контактування транспортних засобів, як зазначено на схемі місця ДТП, відбулось на відстані 1,8 метрів від бордюрного каменя, який розташований ліворуч від напрямку руху вказаних автомобілів, а враховуючи ширину транспортного засобу «Audi S4» та ширину смуги для руху в одному напрямку, водій автомобіля «Audi S4» рухався у крайній лівій стороні для руху, у той час як з його транспортним засобом здійснив контактування автобус «Temsa Power Bus», та зазначає, що водій «Audi S4» рухався в одному з автобусом напрямку, але на деякій відстані позаду та об`єктивно бачив небезпеку для руху, враховуючи габарити автобусу та його розпочате маневрування, міг своєчасно відреагувати та не допустити зіткнення шляхом зниження швидкості свого руху та відмови від свого маневру випередження на закругленні дороги.
Крім того, судом не дана оцінка вчиненим діям правопорушника щодо його з`їзду з місця зіткнення, що викликає обґрунтовані сумніви вважати, що місце зіткнення було саме у тому місці, яке зафіксоване на схемі. Тому твердження суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставним та таким, що суперечить наявним у матеріалах справи доказам.
На думку апелянта невідповідність саме дій водія ОСОБА_1 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, так як ОСОБА_1 , маючи об`єктивну можливість правильно оцінити дорожньо-транспортну обстановку та уникнути зіткнення транспортних засобів, прийшов до неправильного висновку, що виконання ним маневру випередження буде безпечним і не створить перешкоду для інших транспортних засобів, зокрема автобусу. В даній ситуації апелянт вважає, що він мав повне право розраховувати на виконання вимог Правил дорожнього руху даним учасником дорожнього руху і не мав технічної можливості уникнути зіткнення. Оскільки, відповідно до п. 10.3. ПДР України, за одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.
У письмових поясненнях потерпілого останній зазначав, що керував автобусом «Temsa Power Bus» д.н.з НОМЕР_2 , сполученням «Одеса- Херсон» в салоні перебували пасажири. Під час руху, дотримувався вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, рухався зі швидкістю приблизно 50-60 км\год. по вулиці Веселинівська. Не відволікався від процесу керування, не розмовляв по телефону, був вкрай уважним. Водій а/м «Audi S4», що рухався позаду в попутному напрямку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснював випередження у безпосередній близькості від автобусу, чим створив перешкоду та допустив контактування з середньою бічною лівою частиною автобусу, що не враховано судом першої інстанції.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення представників потерпілого, які підтримали доводи апеляційної скарги, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Так, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновків, що в діях водія «Audi S4» ОСОБА_1 за зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин відсутні ознаки порушення п. 2.3б, 13.1 ПДР України, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину). 
       Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
       Системний аналіз норм ст. 124 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.
       При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції). 
       Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
       Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
Вимоги вказаних правових норм були дотримані судом першої інстанції. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).
       Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.
       Відповідно до ст. 124 КУпАП, відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
       Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
       Ст. 124 КУпАП є бланкетною нормою. Адміністративна відповідальність настає в разі порушення суб`єктами адміністративного правопорушення відповідних пунктів ПДР України.
       Згідно Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху (далі - Правила) єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.
       Згідно із вимогами пункту 2.3 «б» ПДР, порушення яких інкриміновано ОСОБА_1 працівниками поліції, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
       Пунктом 13.1 ПДР України, порушення якого також інкриміновано ОСОБА_1 працівниками поліції, передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. 
       Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 147479 від 16.08.2021 року вбачається, що 16 серпня 2021 року о 19 годині 40 в м. Миколаїв, в Центральному районі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi S4» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), по вул. Веселинівській в районі буд. №1, був неуважний, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення із автобусом «Temsa Power Bus» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_3 , що рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.
       Разом з тим, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні належні і допустимі докази того, що ОСОБА_1 був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди.
       Як вбачається зі схеми ДТП, яка була додана до протоколу про адміністративне правопорушення, вона складена відповідно до вимог, визначених Наказом МВС № 1395 від 07.11. 2015р. «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», за участю   ОСОБА_1  та ОСОБА_3 , відомості, зазначені в ній засвідчені їх підписами без застережень. 
Відповідно до зазначеної схеми ДТП, в ній зафіксовано місце ДТП, напрямок руху транспортних засобів до зіткнення, їх розташування після зіткнення та місце, де відбулося зіткнення, дорожню обстановку, заміри на місці ДТП відносно нерухомих об`єктів. У схемі зафіксовані механічні пошкодження, які отримав кожен з транспортних засобів внаслідок ДТП (Audi S4» - механічні пошкодження переднього правого крила та передньої правої двері, передніх обох коліс та правого дзеркала; транспортний засіб автобус марки «TEMSA Power Bus» - механічні пошкодження лівої задньої частини, багажного відсіку зліва посередині).
За такого, посилання апелянта та його представників на те, що схема ДТП через наявні на їх погляд в ній істотні недоліки, є неналежним та недопустимим доказом, апеляційний судом відхиляється.
Відповідно до вказаної схеми, зіткнення транспортних засобів відбулось у крайній лівій полосі для руху на відстані 1,8 м. від бордюрного каменю, розташованого з лівої сторони дороги відповідно до напрямку руху транспортних засобів. Оскільки схема ДТП, як уже зазначалося, підписана обома учасниками дорожньої пригоди без будь-яких заперечень та зауважень, доводи апелянта що на ній невірно зазначено місце зіткнення транспортних засобів з посиланням на те, що водій   ОСОБА_1 перемістив свій автомобіль після зіткнення, є безпідставним. При цьому апеляційний суд враховує, що схема ДТП містить як місце зіткнення, так і місце розташування транспортних засобів після зіткнення. Те, що автомобіль «Audi S4» після зіткнення був переміщений його водієм, викликано тим, що автобус після зіткнення не зупинився та продовжив рух, тому, як пояснив ОСОБА_1 він змушений був його наздогнати та поставити свій автомобіль перед автобусом, водій якого навіть не помітив зіткнення та вважав, що наїхав на бордюр. Дані пояснення ОСОБА_1 матеріалами справи не спростовані. 
Разом з тим, на схемі місця ДТП, не зазначено наявність дорожньої розмітки.
Як пояснив в суді першої інстанції   ОСОБА_1 , він, керуючи транспортним засобом «Audi S4», рухався по вул. Веселинівській в бік Одеського шосе у м. Миколаєві у крайньому лівому ряду у той час як з його транспортним засобом здійснив зіткнення автобус «Temsa Power Bus» під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку у середній смузі для руху. Зіткнення відбулось підчас здійснення маневру на ділянці дороги в межах радіусу заокруглення ліворуч в горизонтальному плані у той час як автобус не дотримався бокового інтервалу ліворуч. В результаті контактування, його транспортний засіб отримав пошкодження переднього правого крила і передньої пасажирської дверці. При цьому, щоб запобігти більших пошкоджень транспортних засобів, він почав гальмувати та максимально притиснувся до бордюрного каменя ліворуч в наслідок чого відбулось зіткнення з бордюром. У той же час як автобус продовжив рух, після чого він був вимушений його наздогнати та зупинити.
Аналогічні пояснення були надані ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
В суді апеляційної інстанції,   ОСОБА_1 також надав аналогічні пояснення та конкретизував, що дорога до плавного заокруглення ліворуч перед в`їздом на Варварівський міст мала 3 смуги руху, а потім плавно перейшла в дорогу з 2 смугами руху, що підтверджується наданими суду фотографіями під час розгляду справи в суді першої інстанції. Він рухався в крайній лівій смузі та продовжив свій рух і на повороті в цій же смузі. Автобус рухався до повороту в середній смузі, а потім продовжив свій рух з правої від нього сторони, не звертаючи уваги, що дорога вже має 2 смуги, при цьому не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з його автомобілем.
Пунктом 1.10 ПДР України, визначено, що смуга руху - поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів. Згідно Геоінформаційної системи містобудівного кадастру міста Миколаїв, ширина проїзної частини на даній ділянці дороги складає 10 метрів.
Таким чином, враховуючи, що контактування транспортних засобів як зазначено на схемі місця ДТП відбулось на відстані 1,8 метрів від бордюрного каменя, який розташований ліворуч від напрямку руху вказаних автомобілів, ширину транспортного засобу «Audi S4», яка відповідно до технічних характеристик автомобілів модельного ряду «Audi S4» складає 1770 мм, та ширину смуги для руху в одному напрямку, суд дійшов обґрунтованого висновку, що водій автомобілю «Audi S4» рухався у крайній лівій стороні для руху у той час, як з його транспортним засобом здійснив контактування транспортний засіб «Temsa Power Bus».
       Дані висновки суду підтверджуються схемою місця ДТП та характером пошкоджень транспортних засобів. При цьому зазначені докази не містять у собі достатніх даних, які б безпосередньо вказували на порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3б, 13.1 ПДР України та, що внаслідок саме цих порушень настали наслідки у виді пошкодження транспортних засобів, оскільки ОСОБА_1 рухався у своїй смузі руху, де були відсутні будь-які перешкоди.
       Із пояснень наданих ОСОБА_2 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що 16 серпня 2021 року о 19.30 год., керуючи автомобілем «TEMSA Power Bus» направлявся в Херсон із Одеси, їхав по лівому крайньому ряду, за світлофором - плавний поворот на Варваровський міст. На цьому повороті в автобус в`їхав автомобіль «Audi S4», а саме в ліву задню частину автобусу, чим завдав легкі пошкодження. Як і яким чином це ДТП сталася, він не бачив, оскільки ДТП відбулось позаду автобусу. 
         Зазначені пояснення підтверджують пояснення  ОСОБА_1  про те, що водій автобусу взагалі перед зіткненням не бачив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , тобто взагалі не  стежив за дорожньою обстановкою і не реагувати на її зміну.
В подальшому в письмових поясненнях від 22.10.2021р. водій автобусу ОСОБА_2 зазначав, що проїзна частина дороги, де сталася ДТП має дві смуги руху і автобус рухався правовою смугою попереду автомобілю «Audi S4», в бік Варварівського мосту у напрямку м. Херсон.
Слід зазначити, що працівниками поліції 16 серпня 2021 року було складено протокол про адміністративне правопорушення також відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП України. 
Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2021 року було встановлено, що ОСОБА_2 , 16.08.2021 року о 19-40 годині в м. Миколаєві, в Центральному районі по вул. Веселинівська в районі будинку №1, керуючи транспортним засобом «TEMSA Power Bus» реєстраційний номер НОМЕР_2 , був неуважний, не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримавшись безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом «Audi S 4» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 який рухався ліворуч. В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 , порушив п.п. 2.3б, 13.1, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306. Суд кваліфікував дії ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Херсонського апеляційного суду від 06 грудня 2021 року, яка є у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2021 року залишено без змін.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 06 грудня 2021 року встановлено, що згідно письмових пояснень ОСОБА_2 автобус під його керуванням рухався правою смугою в бік мосту.
       Таким чином, вказані пояснення ОСОБА_2 не містять об`єктивних даних, які б вказували на порушення водієм ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, які б призвели до наслідків у виді зіткнення та пошкодження транспортних засобів та не підтверджують доводів апеляційної скарги, що автобус під керуванням ОСОБА_2 рухався в одній смузі в попутному напрямку з автомобілем «Audi S4» в бік мосту але попереду автомобіля «Audi S4», а отже, водій автомобіля «Audi S4», об`єктивно бачучи небезпеку для руху та враховуючи габарити автобусу і його розпочате маневрування, міг своєчасно відреагувати та не допустити зіткнення шляхом зниження швидкості свого руху та відмови від свого маневру випередження на закругленні дороги.
За такого, апеляційний суд вважає безпідставним посилання апелянта на недотримання водієм ОСОБА_1 п. 10.3. ПДР України, відповідно до якого у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися, а за одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч, так як матеріалами справи не доведено факт перестроювання транспортного засобу «Audi S4». При цьому апеляційний суд враховує, що протокол відносно ОСОБА_1 за порушення п. 10.3. ПДР України чи інших норм Правил, крім зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №147479 не складався та не є предметом розгляду у даній справі.
       Щодо твердження потерпілого в апеляційній скарзі, а також в письмових поясненнях, що містяться в матеріалах адміністративного провадження, щодо механізму виникнення ДТП, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими та спрямованими на спотворення фактичних обставин ДТП.
       В п.1.4 ПДР вказано, що кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ПДР.
       Згідно ПДР, водій не тільки не зобов`язаний передбачати те, що інший учасник дорожнього руху під час наближення до нього застосує такі дії, які не відповідають вимогам ПДР і загрожуватимуть безпеці, а й має право розраховувати на виконання ним вимог ПДР щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Дорожня ситуація, безпека якої може бути забезпечена відповідними до вимог ПДР діями суб`єкта, що наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її, не може розглядатись як небезпечна, що дає підстави стверджувати з технічної точки зору, що за наявності обох ознак небезпеки, а саме при наближенні іншого учасника руху, яке загрожує безпеці, небезпека для руху виникає в момент, коли його дії перестають відповідати вимогам ПДР.
        Посилання в апеляційній скарзі на те, що водій ОСОБА_1 виконував маневр випередження не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, оскільки матеріали справи не містять будь - яких об`єктивних даних про швидкість руху автомобіля «Audi S 4», а також про те, що вказана швидкість руху не відповідала дорожній обстановці, крім того, як вбачається зі схеми місця ДТП – точка зіткнення вказана на відстані 1.8 м від лівого бордюру, тобто зіткнення відбулось на крайній лівій смузі, по якій рухався саме автомобіль «Audi S 4». Про це також свідчить і характер пошкоджень транспортних засобів.
       Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неповноти дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.
Аналіз зазначених вище обставин у їх сукупності, свідчить про недоведеність в діях ОСОБА_1 порушень п. п.2.3б, 13.1 ПДР, оскільки він в повній мірі дотримався правил, зазначених в цих пунктах, однак, у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху водієм «TEMSA Power Bus», не зміг уникнути зіткнення.
Слід також зазначити, що недоведеність події та вини особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться згідно положення статті 62 Конституції України на її користь.
       З огляду на наведене вище, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення п. 2.3б, 13.1 ПДР України як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, та відхиляє доводи апеляційної скарги. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд самостійно винайшов відомості з Геоінформаційної системи містобудівного кадастру м. Миколаєва щодо ширини проїзної частини на ділянці дороги, де сталося ДТП, а не скерував справу до поліції для доопрацювання, не є достатньою підставою для скасування постанови суду.
При цьому апеляційний суд враховує, що обов`язок щодо збирання доказів дійсно покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, і що суд не має права за своєю ініціативою збирати додаткові докази винуватості особи. 
Проте в даному випадку суд скористався загальнодоступною інформацією, яка є у вільному доступі в мережі інтернет, яка відображає ширину дороги на відповідній ділянці, а матеріали справи не свідчать про те, що дана інформація була використана судом для встановлення винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у даній справі. Встановлення наявності чи відсутності вини в діях ОСОБА_2 в даній ДТП не є предметом розгляду у даній справі.
       З огляду на викладене, суд дійшов законного висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а тому обґрунтовано закрив провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Оскільки суд першої інстанції розглянув справу в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову, закривши провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.
        Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
       Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2021 року, якою провадження відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, залишити без змін. 
       Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.І. Темнікова