УХВАЛА
08 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 619/3912/19-к
провадження № 51-525ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 23грудня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 7 грудня 2021 року, 
встановив:
Засуджена ОСОБА_4 звернулась до суду з касаційною скаргою в якій не погоджується
з судовими рішеннями постановленими щодо неї та порушує питання їхнього перегляду. 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції. Також слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, про що у своїй касаційній скарзі вказує засуджена ОСОБА_4 , не є предметом перевірки суду касаційної інстанції в силу статей 433, 438 КПК.
Крім того, у касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, стверджує, що за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито, однак посилань на визначені у ст. 284 КПК підстави для закриття кримінального провадження у касаційній скарзі засудженої не зазначено, як і не наведено належного обґрунтованого вказаних доводів в аспекті приписів ст. 433 КПК та з огляду на повноваження суду касаційної інстанції, що визначені у ст. 436 КПК.
Враховуючи, що вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2020 року та ухвала Харківського апеляційного суду від 7 грудня 2021 року постановлені поза межами строку притягнення ОСОБА_4 до відповідальності та зважаючи на висновок щодо застосування норм права, а саме ст. 49, ч. 5 ст. 74 Кримінального кодексу України, викладений у постанові Об`єднаної палата Касаційного кримінального суду Верховного Суд від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18 (провадження № 51-413кмо21) зміст касаційної скарги засудженої та відсутність у ній посилань на конкретні, визначені у законі підстави для закриття провадження, позбавляють суд касаційної інстанції можливості перевірити питання про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, про що у своїй скарзі зазначає засуджена.
Крім того у касаційній скарзі ОСОБА_4 вказує про порушення права на захист через обмеження прав підозрюваної в аспекті приписів ст. 20 КПК.
У поданій засудженою касаційній скарзі не зазначено які клопотання, спрямовані на отримання додаткових доказів не були розглянуті чи були розглянуті з порушенням кримінального процесуального закону слідчим чи прокурором. Також у касаційній скарзі засудженої не зазначено яким чином виконання вимог ст. 290 КПК, за вказаних у касаційній скарзі обставин, перешкодило стороні захисту довести власну версію подій.
Вказане вище позбавляє суд можливості визначити межі касаційного перегляду у відповідності до приписів ст. 433 цього Кодексу та перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги 
і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Питання про зупинення виконання оскарженого судового рішення вирішується після відкриття касаційного провадження, підстави для чого на цей час відсутні.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 залишити без руху
та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                ОСОБА_3