Справа № 444/779/21                                Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б. 
Провадження № 22-ц/811/4065/21                  Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 березня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - Шандри М.М.
суддів: Копняк С.М., Савуляка Р.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних. В обгунтування позовних вимог зазначає про те, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 21.08.2017 у справі №444/544/17 за його позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів позики за розписками було задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача грошових коштів за розпискою від 06.08.2014 в сумі 114649.33 грн та коштів за розпискою від 14.08.2014 в сумі 124 856.75 грн. Постановою Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року у справі № 444/544/17 апеляційні скарги ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21 серпня 2017 року та додаткове рішення Жовківського районного суду Львівської області від 28 серпня 2017 року без змін. Звертав увагу на те, що оскільки відповідач відмовився добровільно виконувати постановлене судом рішення про сплату позивачу грошової суми у розмірі 239506,08 грн, позивач був змушений звернутись в органи державної виконавчої служби для примусового стягнення грошових сум, що підлягали стягненню з відповідача, відтак на виконанні у Жовківському районному відділі ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження № 58130570 з примусового виконання виконавчого листа № 444/544/17, виданого 21.08.2017 Жовківським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 коштів позики за розписками в сумі 239 506,08 грн. Зазначає, що з відповіді на адвокатський запит до Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 05.02.2021 № 2406 вбачається, що загальна сума перерахованих відповідачем на користь позивача коштів в рамках виконавчого провадження № 58130570 складає 50521,76 грн. Невиплаченим позивачу залишається борг відповідача у розмірі 188 984,32 грн. Відтак, стверджує, що несвоєчасне виконання рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21.08.2017 у справі № 444/544/17, яке Львівський апеляційний суд Постановою від 17.12.2018 у справі № 444/544/17 залишив без змін, про сплату на користь позивача 239 506,08 грн, що є фактичним простроченням виконання грошового зобов`язання відповідачем, є підставою для стягнення з відповідача трьох відсотків річних 12752, 56 грн та інфляційних втрат 22 253, 56 грн, у зв`язку із чим він звернувся до суду. 
Крім цього, зазначав, що він тривалий час не може повернути належні йому грошові кошти, які заощаджував впродовж життя і на які він розраховував, проте, погодившись на вмовляння сусіда та друга, який двічі просив у позику на кілька місяців у 2014 році і зобов`язувався їх повернути в обумовлені в розписках строки, проте до сьогоднішнього для цього так і не зробив, чим змушував звертатись до суду і продовжує неналежно виконувати свої зобов`язання згідно постановлених судом рішень. Відтак несплаченою боржником залишається значна для позивача сума у розмірі 188 984,32 грн, що змушує його звернувся до суду, з вимогою про стягнення заявлених нарахувань. 
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 29 вересня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 35 006,12 грн. (тридцять п`ять тисяч шість гривень, дванадцять копійок), з яких: три відсотки річних - 12752, 56 грн. та інфляційні втрати - 22 253, 56 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 908 грн 00 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. 
Рішення суду в апеляційному порядку в частині стягнення витрат на правничу допомогу оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що при визначенні сум відшкодування суд має виходити з реальності надання правової допомоги та конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Зокрема, позивач на обґрунтування не надав договір про надання правової допомоги між ним та адвокатом. Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на дані обставини та помилково стягнув 4000 грн витрат на правову допомогу. Просить скасувати рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким в цій частині вимог відмовити. 
Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Згідно з положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята статті 137 ЦПК України).
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У пунктах 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи убачається, що представник позивача заявив клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн 00 коп. 
На підтвердження розміру вказаних витрат подав ордер, розрахунок суми судових витрат позивача, акт замовлення та виконання робіт(а.с.81-82), квитанцію на суму 7500 грн(а.с.83), що підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвоката. 
Відповідачем було подано заперечення щодо розміру судових витрат обґрунтовуючи тим, що розмір заявлених витрат не є співмірним із складністю справи та не відповідає критерію реальності цих витрат.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження, представник позивача брав участь у одному із засідань. Враховуючи підстави та предмет позову, обставини справи, вид та обсяг юридичних послуг, керуючись засадами справедливості та розумності розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, має становити 4000,00 грн.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.
В іншій частині рішення суду не переглядається, так як апелянтом не оскаржується.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.        
       Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 вересня 2021 року року року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено:16.03.2022.

Головуючий 
       
Судді