Ухвала
 
23 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 369/9386/17
провадження № 61-18689ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 червня2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про встановлення батьківства та стягнення аліментів,  
встановив:
У вересні 2017 року ОСОБА_3  звернулася до суду із позовом до   ОСОБА_1 , у якому з урахуванням уточнень та змін позовних вимог просила визнати   ОСОБА_1 батьком   ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з   ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 30 000, 00 грн щомісячно, починаючи з 03 вересня 2014 року.  
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 6 000, 00 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 15 000, 00 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Постановою Київського апеляційного суду від 03 червня 2021 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року в частині визначення розміру аліментів скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 8 000, 00 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
16 листопада 2021 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Дубчак Л. С. засобами поштового зв'язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 03червня 2021 року у вищевказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).    
Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. 
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 26 листопада 2021 року представником заявника надіслано до Верховного Суду заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень з відповідним обґрунтуванням та доказами, а також докази доплати судового збору.  
У заяві про поновлення строку на касаційне оскарженняпредставник заявника просить поновити строк на звернення з касаційною скаргою, вказує, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції вона отримала 28 жовтня 2021 року, а відповідачеві ОСОБА_1 копія постанови апеляційного суду надіслана не була. На підтвердження наведеного представником надано копію клопотання про ознайомлення з матеріалами справ № 369/9386/17 з відміткою про отримання 28 жовтня 2021 року копії постанови Київського апеляційного суду від 03 червня 2021 року. Також надано копію листа Київського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року № 0606/3301/2021 на запит адвоката Дубчак Л. С. стосовно надіслання відповідачеві копії оскаржуваної постанови апеляційного суду та копію супровідного листа Київського апеляційного суду, згідно з яким рішення суду апеляційної інстанції надсилалось лише на електронні адреси представника позивача та третьої особи.
Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено із поважних причин, він підлягає поновленню.
Підставами касаційного оскарження судових рішень представник заявниказазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: 
- застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 591/6441/14-ц, від 20 лютого 2020 року в справі № 263/3930/16-ц, від 22 квітня 2020 року в справі № 522/19433/17, від 02 червня 2020 року в справі № 910/17792/17, від 04 лютого 2021 року в справі № 202/26139/13-ц, від 18 лютого 2021 року в справі № 569/13821/18, від 11 березня 2021 року в справі № 296/9824/19, від 15 квітня 2021 року в справі № 361/2653/15-ц, від 15 квітня 2021 року в справі № 645/1098/18, від 13 липня 2021 року в справі № 661/1157/16-ц, від 21 липня 2021 року в справі № 477/1165/20, від 10 вересня 2021 року в справі № 295/8610/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);
- судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Одночасно з поданням касаційної скарги представник заявника подала заяву, у якій просила суд зупинити виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 03 червня 2021 року в частині, що не підлягає негайному виконанню, до закінчення касаційного провадження у справі.
Крім того, представник ОСОБА_1 - адвокат Дубчак Л. С. просила зупинити дію рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року в частині, що не передбачає примусового виконання (встановлення батьківства), до закінчення касаційного провадження у справі. 
Заява мотивована тим, що 09 серпня 2021 року Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) були відкриті виконавчі провадження № 66413739 та № 66414105, у яких стягувачем є ОСОБА_3 , а боржником - ОСОБА_1 . Представник заявника вказує, що постанови про відкриття цих виконавчих проваджень ОСОБА_1 не отримував, натомість 25 жовтня 2021 року отримав поштове відправлення з довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, згідно з якою станом на 01 вересня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становила 384 000, 00 грн.
Представник заявника зазначила, що відповідно до частини другої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, може бути звернено стягнення на майно боржника. Ураховуючи викладене, адвокат Дубчак Л. С. наголошувала на тому, що згідно з довідкою-розрахунком заборгованості від 22 вересня 2021 року № 66413739 сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за майже 4 роки, а тому указане свідчить про ризики накладення додаткових стягнень, обмежень та штрафів на відповідача. 
Також представник ОСОБА_1 вказувала, що у випадку здійснення примусового виконання оскаржуваних судових рішень на відповідача може бути покладено непомірний фінансовий тягар та порушено його право на мирне володіння майном.    
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. 
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов'язки.
Проте заявником не наведенодостатньо обґрунтованих підстав та не надано належних доказів, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваних судових рішень, не доведено, що у випадку задоволення касаційної скарги здійснення повороту виконання судових рішень буде неможливим чи утрудненим, а доводи заявизводяться лише до ймовірності настання негативних наслідків.
Також Верховний Суд звертає увагу на те, що відкриття виконавчого провадження з виконання судового рішення та здійснення державним виконавцем дій, спрямованих на його виконання, не є достатньою підставою для зупинення його виконання судом касаційної інстанції.
Ураховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Дубчак Л. С. про зупинення виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 03 червня 2021 року в частині, що не підлягає негайному виконанню. 
Крім того, відсутні підстави для задоволення заяви прозупинення дії рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року в частині, що не передбачає примусового виконання (встановлення батьківства), оскільки представником заявника не наведено достатньо обґрунтованих підстав та не надано належних доказів, за наявності яких суд касаційної інстанції може зупинити дію оскаржуваного судового рішення.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 397, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ухвалив:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 03 червня2021 року. 
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі. 
Витребувати з Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 369/9386/17 за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про встановлення батьківства та стягнення аліментів.
У задоволенні заявипредставника  ОСОБА_1  - адвоката Дубчак Лесі Сергіївни про зупинення виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 03 червня2021 року відмовити.        
У задоволенні заявипредставника  ОСОБА_1  - адвоката Дубчак Лесі Сергіївнипро зупинення дії рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року відмовити.     
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 04 лютого 2022 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
 
                                                                                                            А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                            Є. В. Коротенко