ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року	Львів	Справа № 1340/5660/18 пров. № А/857/19726/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                              Курильця А.Р.,
суддів                                                  Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу  Львівського окружного адміністративного суду  від 23 вересня 2021 року про відмову у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за  позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання до вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції – Качур Р.П.
час ухвалення рішення – 23.09.2021 року, 13:50 год.,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 28.09.2021 року,

                                                     в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за  позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання до вчинення дій.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду  від 23 вересня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та не встановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та направити справу на розгляд суду першої інстанції. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він вже не є власником квартири по АДРЕСА_1 , а тому виконати рішення суду не має можливості, а тому виконавчий лист по справі слід визнати таким, що не підлягає виконанню.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце апеляційного розгляду справи, і оскільки їхня явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у їхній відсутності в порядку письмового провадження. При цьому, колегія суддів відхиляє клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою представника, оскільки таке не підтверджене жодними належними та допустимими доказами і явка сторін в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 задоволено повністю та зобов`язано ОСОБА_1 за власні кошти демонтувати витяжну вентиляцію, влаштовану по дворовому фасаді в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 .
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі № 1340/5660/18 - без змін.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 у справі № 1340/5660/18 набрало законної сили 12.11.2019.
Львівський окружний адміністративний суд 02.12.2019 видав виконавчий лист № 1340/5660/18 на виконання зазначеного судового рішення.
Боржником у виконавчому листі зазначено ОСОБА_1 .
Згідно із частиною першою статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно із частинами першою та другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII) сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Частинами першою та другою  КАС України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Судом встановлено, що підставою для визнання виконавчого листа № 1340/5660/18 від 02.12.2019 боржник зазначив перехід права власності на приміщення, вказане у виконавчому листі, до іншої особи.
Відповідно до статей 14, 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щ боржником не доведено, а судом не встановлено, що виконавчий лист № 1340/5660/17 від 02.12.2019 видано помилково, або у відповідача відсутній обов`язок виконання цього виконавчого листа повністю чи частково у зв`язку з його припиненням або добровільним виконанням боржником чи іншою особою, у зв`язку з чим заява останнього про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволенню не підлягає.
Разом з цим, суд наголошує, що відповідно до частини першої статті 379 КАС України вибуття однієї із сторін виконавчого провадження є підставою для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308,311,312,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                     п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду  від 23 вересня 2021 року про відмову у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню справі № 1340/5660/18 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 09 лютого 2022 року.