Справа № 128/3111/21
Провадження № 22-ц/801/444/2022
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року	Справа № 128/3111/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К.,

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання – Олійник Г. Є., 

учасники справи:

заявник - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»,

суб`єкт оскарження: заступник начальника Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Штельмах Дмитро Вікторович,

заінтересована особа – ОСОБА_1 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 128/3111/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 28 грудня 2021 року, постановлену у складі судді Васильєвої Т. Ю. в залі суду, повний текст якої складено 28 грудня 2021 року,
встановив:

Короткий зміст вимог

У листопаді 2021 року АТ «Райффайзен Банк» звернулося в суд із скаргою на бездіяльність державного виконавця. 

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні у Вінницькому відділі державної виконавчої служби у Вінницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) перебуває зведене виконавче провадження ВП № 58808351.

До складу ВП № 58808351, окрім інших, входить виконавче провадження № 64813053 від 12 березня 2010 року з виконання виконавчого листа по справі № 2-67-10, виданого 22 лютого 2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь AT «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 871 572, 42 грн та судових витрат у розмірі 1820, 00 грн.

У грудні 2019 року AT «Райффайзен Банк» стало відомо, що відділом державної виконавчої служби вживаються заходи направлені на реалізацію нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . 

Заявник указує, що дане нерухоме майно перебуває в іпотеці та є забезпеченням виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за кредитними договорами № 014/035-40/40256 від 30 травня 2006 року та № 014/035-40/40771 від 12 грудня 2006 року.

06 грудня 2019 року АТ «Райффайзен Банк» надіслало відділу державної виконавчої служби лист про відсутність згоди іпотекодержателя на продаж іпотечного майна. 

Незважаючи на це Вінницьким ВДВС були проведені електронні торги.

Оскільки іпотечне майно реалізовано, то грошові кошти отримані від його реалізації повинні в повному обсязі бути перераховані AT «Райффайзен Банк», як іпотекодержателю.

18 серпня 2021 року банк направив заяву до Вінницького відділу державної виконавчої служби з вимогою перерахувати кошти в розмірі 1 586 955, 52 грн на рахунок банку. Указана вимога відділом державної виконавчої служби не виконана.

Посилаючись на ці обставини АТ «Райффайзен Банк» просило суд: 

- визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому району Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Штельмаха Дмитра Вікторовича в частині відмови у перерахуванні коштів в розмірі 1 586 955, 52 грн, отриманих 17 квітня 2020 року (платіжне доручення 412338), від примусової реалізації заставного майна AT «Райффайзен Банк», а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, площею 0,2283 га, кадастровий номер: 0520680203:03:001:0053, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у рамках зведеного виконавчого провадження № 58808351 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь юридичних та фізичних осіб;

- усунути порушені права заявника шляхом зобов`язання заступника начальника Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому району Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Штельмаха Д. В. перерахувати кошти в розмірі 1 586 955, 52 грн, отримані 17 квітня 2020 року (платіжне доручення 412338), від примусової реалізації указаного заставного майна в рамках зведеного виконавчого провадження № 58808351 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь юридичних та фізичних осіб, AT «Райффайзен Банк» як іпотекодержателю за вказаними реквізитами.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 28 грудня 2021 року у задоволені скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів неправомірної бездіяльності державного виконавця щодо неперерахування заявнику коштів у розмірі 1 586 955, 52 грн, отриманих від примусової реалізації майна, оскільки ці кошти є предметом спору в межах цивільної справи № 128/1106/20. 

Щодо цих коштів судом постановлено ухвалу про забезпечення позову. 

Перерахування коштів до вирішення спору по суті за участі, в тому числі, заявника є недопустимим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги        

У січні 2021 року АТ «Райффайзен Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу АТ «Райффайзен Банк» задовольнити частково. 

Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому району Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Штельмаха Д. В. в частині відмови у перерахуванні коштів в розмірі 873 392,42 грн, отриманих 17 квітня 2020 року (платіжне доручення 412338), від примусової реалізації заставного майна AT «Райффайзен Банк», а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, площею 0,2283 га, кадастровий номер 0520680203:03:001:0053, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у рамках зведеного виконавчого провадження № 58808351 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь юридичних та фізичних осіб.

Усунути порушені права заявника шляхом зобов`язання заступника начальника Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому району Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Штельмаха Д. В. перерахувати кошти в розмірі 873 392,42 грн, отримані 17 квітня 2020 року (платіжне доручення 412338), від примусової реалізації вказаного заставного майна в рамках зведеного виконавчого провадження № 58808351 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь юридичних та фізичних осіб, AT «Райффайзен Банк» як іпотекодержателю за вказаними скаржником реквізитами.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 18 січня 2022 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 січня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху через несплату судового збору. 

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 лютого 2022 року справу призначено до апеляційного розгляду на 17 лютого 2022 року о 09:30 год з повідомленням сторін.

Аргументи учасників справи

 
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

 
В обґрунтування апеляційної скарги представник AT «Райффайзен Банк» зазначає, що Вінницьким відділом ДВС передано на реалізацію заставне майно банку, на яке накладено арешт, без згоди іпотекодержателя. 

Зазначив, що суд першої інстанції не встановив усіх обставин справи, чим порушив норми матеріального та процесуального права. 

У решті доводи апеляційної скарги ідентичні доводам скарги на бездіяльність державного виконавця. 

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого судом строку не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

 
Судом установлено, що 30 травня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/035-40/40256 про надання позичальнику кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 1 000 000 грн строком до 29 травня 2021 року, зі сплатою 16,5% річних.

30 травня 2006 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/035-40/40256 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки.

За умовами цього договору, ОСОБА_1 передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,2283 га, на якій розташований вищезазначений житловий будинок, кадастровий номер 0520680203:03:001:0053.

12 грудня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/035-40/40771 про надання позичальнику кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 200 000 грн строком до 11 грудня 2016 року.

12 грудня 2006 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/035-40/40771 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки.

За цим договором ОСОБА_1 передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,2283 га, на якій розташований вищезазначений житловий будинок, кадастровий номер 0520680203:03:001:0053.

У відділі ДВС на виконанні перебуває зведене виконавче провадження ВП № 58808351, до складу якого входить 5 виконавчих проваджень.

12 листопада 2019 року Вінницьким відділом ДВС було сформовано заявку на реалізацію арештованого майна. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру станом на 12 листопада 2019 року відсутні заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 

12 грудня 2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» надіслав до Вінницького ВДВС заяву про зупинення реалізації іпотечного майна. 

У ході здійснення виконавчих дій звернене стягнення на майно боржника ОСОБА_1 шляхом проведення електронних торгів.

17 квітня 2020 року на депозитний рахунок відділу ДВС надійшли кошти від переможця торгів.

Відповідно до копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 квітня 2020 року №207424323, №207424101, власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, площею 0,2283 га, кадастровий номер 0520680203:03:001:0053, за цією ж адресою, зареєстровано ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів.

Результати торгів оскаржено в судовому порядку. 

У провадженні Вінницького районного суду знаходиться справа про визнання недійсними електронних торгів, акта про проведені електронні торги, свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, скасування записів про проведення державної реєстрації права власності, стягнення коштів.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04 травня 2020 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2020 року, у цивільній справі №128/1106/20, заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Заборонено Вінницькому РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перераховувати АТ «Універсал Банк» грошові кошти, які сплачено на рахунок Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) UA718201720355279000000700471 у Державній казначейській службі України, м. Київ в сумі 1 586 955,52 грн ОСОБА_4 платіжним дорученням № 412338 від 17 квітня 2020 року за придбання на електронних торгах спірного нерухомого майна, протокол № 474000. 

12 березня 2021 року представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Вінницького районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-67-10, виданим Вінницьким районним судом Вінницької області 22 лютого 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором та судових витрат, всього в сумі 873 392,42 грн. 

18 серпня 2021 року банк направив заяву до Вінницького відділу державної виконавчої служби з вимогою перерахувати кошти в розмірі 1 586 955, 52 грн на його рахунок.

У листі від 20 вересня 2021 року № 46931 Вінницький ВДВС зазначив про неможливість перерахування коштів АТ «Райффайзен Банк Аваль» у зв`язку із забезпеченням позову у цивільній справі № 128/1106/20. 

Позиція суду апеляційної інстанції

 
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до статті першої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 вказаної норми передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Частиною першою статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника; 3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами; 4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету; 5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

З матеріалів справи слідує, що АТ «Райффайзен Банк» є стягувачем за виконавчим провадженням з 12 березня 2021 року на суму 873 392, 42 грн, а електронні торги щодо спірного майна проведено 10 квітня 2020 року. 

Отже, на час проведення електронних торгів АТ «Райффайзен Банк» не було стороною виконавчого провадження. 

Більше того, у провадженні Вінницького районного суду Вінницької перебуває справа за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «СЕТАМ», Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), треті особи: Приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Марунько Ольга Григорівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , АТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 , АТ «Універсал Банк», про визнання недійсними електронних торгів, акта про проведені електронні торги, свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, скасування записів про проведення державної реєстрації права власності та стягнення коштів. 

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04 травня 2020 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2020 року, у цивільній справі №128/1106/20, заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Заборонено Вінницькому РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перераховувати АТ «Універсал Банк» грошові кошти, які сплачено на рахунок Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) UA718201720355279000000700471 у Державній казначейській службі України, м. Київ в сумі 1 586 955,52 грн ОСОБА_4 платіжним дорученням № 412338 від 17 квітня 2020 року за придбання на електронних торгах спірного нерухомого майна, протокол № 474000.

З урахуванням особливостей мети забезпечення позову заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження, копія ухвали про забезпечення позову надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення. Така ухвала суду виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Крім того, навіть оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Ураховуючи, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04 травня 2020 року вжито заходів по забезпеченню позову та заборонено Вінницькому ВДВС вчиняти дії щодо перерахування спірних коштів, аргументи заявника про бездіяльність державного виконавця є безпідставними.

У даному випадку дії державного виконавця Вінницького ВДВС щодо розподілу коштів отриманих від реалізації майна боржника обмежені ухвалою суду про забезпечення позову. 

На час дії ухвали суду про забезпечення позову скарга АТ «Райффайзен Банк» на дії державного виконавця є безпідставною та передчасною. 

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів неправомірної бездіяльності державного виконавця щодо неперерахування заявнику коштів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не встановив усіх обставин справи є безпідставними.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди заявника з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин, в тому контексті, який на думку заявника свідчить про наявність правових підстав для задоволення скарги на бездіяльність державного виконавця. 

У своїй сукупності доводи апеляційної скарги дублюють скаргу на бездіяльність державного виконавця. 

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованого та правильного висновку суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильні висновки суду першої інстанції та не спростовують їх.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Крім цього, відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі АТ «Райффайзен Банк» заявив вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, змінивши розмір коштів, які банк просив перерахувати на його рахунок.

За змістом положень ч. 6 ст. 367 ЦПК України така зміна вимог скарги на стадії апеляційного розгляду справи не допускається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 – 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 28 грудня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести за рахунок заявника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий                                                          С. К. Медвецький

судді:                                                                  С. Г. Копаничук

                                                                          В. В. Оніщук