ПОСТАНОВА 
Іменем України

20 січня 2022 року                                                                         м. Кропивницький

справа № 402/463/21
провадження № 22-ц/4809/113/22 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
       Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Єгорової С.М., 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
треті особи – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», Благовіщенський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2021 року у складі судді Бондаренка А.А.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.
В обґрунтування позову посилався на те, що 26 травня 2021 року він, мав намір здійснити переказ грошових коштів з власних платіжних банківських карт на платіжну карту ОСОБА_3 № НОМЕР_1 трьома транзакціями: 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень з карти ПУМБ IВАN НОМЕР_2 ; 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень з карти ПУМБ IВАN НОМЕР_2 ; 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень з карти МОНОБАНК IВАN НОМЕР_3 .
Внаслідок помилки у наборі номеру банківської картки ОСОБА_3 вищезазначені кошти були перераховані на карту № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 . Таким чином останній безпідставно набув грошові кошти.
Зазначає, що жодних договірних чи будь-яких інших правовідносин між ним та ОСОБА_2 не існує.
27 травня 2021 року він подав заяву керівництву ощадного відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що зареєстрована за № НОМЕР_5 , в якій повідомив банк про те, що сталося помилкове перерахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_2 та просив повернути помилково перераховані кошти. 
Не отримавши письмової відповіді на свою заяву, звернувся до адвоката, яким до АТКБ «ПРИВАТБАНК» був направлений адвокатський запит щодо зазначених обставин. На адвокатський запит 15 червня 2021 року була отримана відповідь, в якій банк повідомив, що платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ та чинним законодавством не надано повноважень Банку здійснювати повернення коштів за проведеним переказом.
Зв`язавшись з ОСОБА_2 по телефону, він просив повернути кошти, на що той відмовився це робити, однак в телефонних розмовах ОСОБА_2 не заперечував факту безпідставного отримання ним коштів.
Посилаючись на зазначені обставини позивач просив стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 50000 грн. 00 коп.
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначав, що судом не з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду є припущенням, спір по суті не вирішено, а його позбавлено права на вирішення цього спору.
Вказав, що судом першої інстанції до спірних відносин не застосовано главу 83 Цивільного кодексу України предметом регулювання якої є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням.
Звернув увагу, що у позові він зазначав про відсутність певної події, а саме відсутність жодних договірних чи будь-яких інших правовідносин між нам та відповідачем, що могли бути підставою перерахування останньому коштів.
Зазначив, що ухвалою про відкриття провадження судом було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Вважає, що фактично суд зобов`язав відповідача надати відповідні докази наявності між ним та позивачем договірних чи будь-яких інших правовідносин, що стали підставою перерахування йому коштів. Однак відповідач не скористався цим правом та в порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України належних і допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо позову суду не надав.
Вважає, що суд першої інстанції самоусунувся від встановлення дійсних обставин справи, перевірки доводів сторін і доказів поданих на їх підтвердження, спір по суті не вирішив та позбавив його права на справедливий розгляд справи.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
З копії заяви ОСОБА_1 від 27.05.202 встановлено, що він звертався з повідомленням до банківського відділення про те, що 26 травня 2021 року, здійснюючи переказ грошових коштів з власних платіжних банківських на платіжну карту ОСОБА_3 № НОМЕР_1 трьома трансакціями внаслідок помилки у наборі номеру банківської картки перерахував кошти на карту НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 .
З адвокатського запиту від 09.06.2021 року адвоката Шокота А.С. до АТКБ «Приватбанк» встановлено, що він як представник позивача звертався до банківської установи з запитом про отримання інформації:
- щодо рахунків, на яких на час запиту знаходяться кошти позивача;
- про контактну інформацію  ОСОБА_2 ;
- про повернення позивачу помилково направлених відповідачу коштів та про зупинення перерахування на рахунок ОСОБА_2 коштів позивача;
З відповіді АТКБ «Приватбанк» на адвокатський запит адвоката Шокота А.С. від 15.06.2021 року встановлено, що банківська установа не надала запитуваної інформації без згоди  ОСОБА_2 . Також банківська установа повідомила, що не може відмовити у переказі коштів за розпорядженням клієнта.
З листа копії  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 від 09.06.2021 року встановлено, що позивач пропонував відповідачеві повернути помилково направлені ним кошти.
З копії меморіального ордеру № 6829572056 від 26 травня 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 через банк АТ «Пумп» здійснив переказ коштів в сумі 16000 грн. 00 коп. на транзитний рахунок по операціях в рамках сервісу С2А /А2С на рахунок  НОМЕР_6 ;
З копії меморіального ордеру № 6829572057 від 26 травня 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 через банк АТ «Пумп» здійснив переказ коштів в сумі 16000 грн. 00 коп. на транзитний рахунок по операціях в рамках сервісу С2А /А2С на рахунок  НОМЕР_6 ;
З копії квитанції EAK5-RV17-02CD-HPC9 від 26 травня 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 через ОСОБА_4 здійснив переказ коштів в сумі 18000 грн. 00 коп на рахунок НОМЕР_7 .
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явивилися.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і  заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Звертаючись до суду з позовом,  ОСОБА_5  як на підставу задоволення своїх вимог посилається на те, що відповідачем зберігаються грошові кошти без достатньої правової підстави у зв`язку з тим, що перерахування коштів на рахунок ОСОБА_2  відбулось внаслідок його (позивача) помилки. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено, що кошти, які позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 перераховані ним саме зазначеній, а не іншій особі.
Проте з зазначеним висновком суду погодитися не можна, оскільки він зроблений унаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
У відповідності до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до частини другої, третьої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок про те, що «Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України».
Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
       Як убачається з матеріалів справи, а саме:
- з копії меморіального ордеру № 6829572056 від 26.05.2021 ОСОБА_1 через банк АТ «Пумп» здійснив переказ коштів в сумі 16000 грн на транзитний рахунок по операціях в рамках сервісу С2А /А2С на рахунок  НОМЕР_6 , карта *5216, 
- з копії меморіального ордеру № 6829572057 від 26.05.2021 ОСОБА_1 через банк АТ «Пумп» здійснив переказ коштів в сумі 16000 грн на транзитний рахунок по операціях в рамках сервісу С2А /А2С на рахунок  НОМЕР_6 , карта *5216;
- з копії квитанції EAK5-RV17-02CD-HPC9 від 26.05.2021 ОСОБА_1 через Універсалбанк здійснив переказ коштів в сумі 18000 грн на рахунок НОМЕР_7 .
На виконання ухвали Кропивницького апеляційного суду від 30 листопада 2021 року, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надано інформацію про те, що власником карти № НОМЕР_4 є ОСОБА_2 (а.с. 89). 
Таким чином, встановлено, що 26.05.2021 кошти в розмірі 50000 грн, трьома транзакціями, відповідно 16000 грн, 16000 грн та 18000 грн, були переказаними ОСОБА_1 на банківську карту, яка належала ОСОБА_2 .
Наведене свідчить, що позивач довів обставини, з якими закон пов`язує можливість стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів, оскільки перерахована грошова сума перераховувалась особисто ОСОБА_1 , між сторонами відсутні договірні, робочі чи інші стосунки, які б свідчили про наявність взаємних прав та обов`язків.
Відповідач, якій був належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув та не надав письмових заперечень на апеляційну скаргу, які б підтверджували наявність правових підстав для переказу коштів з боку позивача так само як й наявність визначених законодавством правовідносин між сторонами. 
Тому, колегія суддів вважає, що перерахування позивачем коштів на банківську картку, що належить відповідачу без зазначення призначення платежу, без наявності правових підстав, свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами, та, що перераховані кошти є безпідставно отриманими відповідачем.
У зв`язку із наведеним колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є помилковим, не відповідає як нормам матеріального права, так і принципу справедливості правосуддя у зв`язку із чим не може вважатися законним.
Щодо розподілу судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з цим з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  підлягає стягненню 2270 грн на відшкодування судового збору, сплаченого позивачем за подання позову та апеляційної скарги.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2021 року скасувати. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8  (адреса: АДРЕСА_2 ) безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 50000 гривень та 2270 гривень в рахунок компенсації витрат понесених зі сплати судового збору.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20 січня 2022 року.

Головуючий суддя                                                                А.М. Головань
Судді                                                                                        О.Л. Карпенко
                                                                                         С.М. Єгорова