ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3249/21 Справа № 175/621/17 	  	Головуючий у першій інстанції: Ребров С. О. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Слуцькій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС", Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, – 
ВСТАНОВИЛА:
У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 15.02.2016 року о 09 год. 05 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Avensis державний номер НОМЕР_1 , перед початком зміни руху (розворотом) по вул. Гаванська, 5 в м. Дніпро, не переконалась в безпечності руху і нестворення перешкод для інших учасників руху, чим спричинила зіткнення з автомобілем Hundai Santafe державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Протиправними діями ОСОБА_3 було завдано майнову шкоду позивачу у розмірі 410077,00 грн., що підтверджується висновком №1503/16/16 від 21.04.2016 року експертного дослідження по встановленню вартості матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу. Також позивачем була сплачена вартість експертного дослідження, що підтверджується квитанцією від 21 04.2016 року. Таким чином загальна вартість майнової шкоди склала 411577,00 грн. До сьогоднішнього дня позивач не отримав ніякого відшкодування зі сторони відповідача, не дивлячись на те, що вина відповідача встановлена постановою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 07.10.2016 року по справі №206/1499/16-п, яка набрала законної сили після перегляду апеляційним судом. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача суму матеріальних збитків у розмірі 411577,00 грн. та судові витрати. 
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму матеріальних збитків у розмірі 411577,00 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3200,00 грн. та судовий збір у сумі 4 147,77 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 15.02.2016 року о 09 год. 05 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки "Тойота" модель "Авенсіс" ("Toyota Avensis"), державний номер НОМЕР_3 , перед початком зміни руху (розворотом) по вул. Гаванська, 5 в м. Дніпро, не переконалась в безпечності руху і не створення перешкод для інших учасників руху, чим спричинила зіткнення з автомобілем марки "Хундай" модель "Сантафе" ("Hundai Santafe"), державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .
Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2016 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року, у справі №206/1499/16-п про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП; провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 7-10, 11-15). 
Судом апеляційної інстанції оглянуто вказану вище справу №206/1499/16-п, постанова Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2016 року набрала законної сили. 
Відповідно до схеми місця ДТП, яка сталася 15.02.2016 року, складеної інспектором поліції, що знаходиться в матеріалах вказаної вище справи №206/1499/16-п, у водія автомобіля "Тойота Авенсіс" ("Toyota Avensis"), державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 відсутній поліс страхування. 
Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого Центром ДАІ 1201, власником автомобіля "Хундай" модель "Сантафе" ("Hundai Santafe"), державний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску, є ОСОБА_2 (а.с. 19). 
Відповідно до висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Хундай" модель "Сантафе" ("Hundai Santafe"), державний номер НОМЕР_2 , складеного кваліфікованим МЮУ судовим експертом Дроздовим Ю.В. 21.04.2016 року, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, пошкодженого в результаті ДТП, складає 583891,38 грн.; розмір матеріального збитку складає 410077,32 грн. (а.с. 20-68). 
Згідно змісту вказаного вище висновку експерта від 21.04.2016 року, ринкова вартість автомобіля "Хундай" модель "Сантафе" ("Hundai Santafe"), 2014 року випуску, складає 824689,94 грн. (а.с. 25). 
Також встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року (з врахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2020 року про виправлення описки), у цивільній справі №206/71/17, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення частки вини кожного з учасників дорожньо-транспортної пригоди, стягнення з відповідача суми відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 228145,95 грн. відмовлено повністю (а.с. 99-101, 102-104). Згідно вказаних судових рішень, встановлено відсутність вини ОСОБА_2 у ДТП, яка сталася 15.02.2016 року.
Судом апеляційної інстанції оглянуто вказану вище справу №206/71/17, постанова Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2019 року не оскаржувалась та набрала законної сили. 
Моторне (транспортне) страхове бюро України 23.10.2020 року здійснило виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 50000,00 грн., що підтверджується листом МТСБУ від 26.10.2021 року (а.с. 217-225). 
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Пунктом 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (підпункт а). 
Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши вину відповідача у ДТП, що мала місце 15.02.2016 року; враховуючи, що розмір матеріального збитку, завданого позивачу, складає 410077,32 грн., а МТСБУ було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 50000,00 грн., - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 360077 (триста шістдесят тисяч сімдесят сім) грн. 32 коп. (410077,32 грн. - 50000,00 грн.). 
Відповідачем не доведено наявність у неї на час ДТП, що мала місце 15.02.2016 року, договору страхування (добровільного чи обов`язкового) цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, клопотань про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколом судового засідання. 
Суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, залишивши поза увагою факт виплати МТСБУ на користь позивача страхового відшкодування в сумі 50000,00 грн. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Вказаний вище висновок експерта приймається до уваги апеляційним судом у якості належного письмового доказу. 
Вина ОСОБА_2 у ДТП, яка сталася 15.02.2016 року, відсутня; вина відповідачки підтверджується наведеними вище письмовими доказами, яким надано належної правової оцінки.
Колегія наголошує, що сторонами справи не заявлено клопотання про призначення судової автотехнічної, судової автотоварознавчої експертиз, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання.
За положеннями ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Позивач поніс у даній справі судові витрати, у зв`язку зі сплатою судового збору при поданні позовної заяви в сумі 4115,77 грн. (а.с. 2), витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3200,00 грн. (а.с. 73) та витрат на оплату експертного дослідження в розмірі 1500,00 грн. (а.с. 69), на загальну суму 8815,77 грн. 
Згідно квитанції від 04.05.2021 року, відповідачкою було сплачено 6173,65 грн. судового збору при подання апеляційної скарги (а.с. 174). 
Витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджується наданими копією договору про надання адвокатських послуг від 13.12.2016 року, укладеного між адвокатом Гусєвою К.В. та ОСОБА_2 (а.с. 7), копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2595 від 20.08.2012 року (а.с. 71), копією акту приймання передачі виконаних робіт від 17.02.2017 року (а.с. 72) та копією квитанції від 17.02.2017 року про сплату позивачем адвокату Гусєвій К.В. 3200,00 грн. (а.с. 73). 
Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. 
Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, з відповідача (сторона, на яку покладено більшу суму судових витрат) накористь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 6940,59 грн. (8815,77 грн. х 87,49% - 6173,65 х 12,51%). 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (частина 4 статті 82 ЦПК України). 
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити частково. 
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2020 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) матеріальну шкоду в розмірі 360077 (триста шістдесят тисяч сімдесят сім) грн. 32 коп. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати в розмірі 6940 (одна тисяча дев`ятсот сорок) грн. 59 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова