ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 р. 	Справа № 480/1268/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.04.2021, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Діска, м. Суми  по справі № 480/1268/21
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області                      
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі – відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , що призвели до безпідставного зменшення основного розміру пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, та зменшення загального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) шляхом його обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести з 01.04.2019 року, перерахунок і виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 , відповідно до наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки № 11/139 від 03.07.2020, з урахуванням основного розміру пенсії - 90% відповідних сум грошового забезпечення, та загального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії встановлених законодавством), без обмеження його десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року вказаний адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років із 90% до 70% грошового забезпечення з 01.04.2019.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ 21108013) здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ) з 01.04.2019 із розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення. 
У задоволенні інших вимог - відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року у справі №480/1268/21 в частині відмови у задоволенні позову, та прийняти постанову, якою  задовольнити позов.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає про протиправне обмеження його пенсії максимальним розміром. Так, позивач зазначає, що   Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), положення  Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”  зі змінами, а саме: частину сьому статті 43, яка передбачала обмеження максимальним розміром пенсії.
У відповідності до п. 3 ч.1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 01.01.2007 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с. 40).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 по справі № 1840/2787/18 задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення розміру пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при проведенні перерахунку раніше нарахованої пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.01.2018 р. у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення (а.с. 20-22).
Згідно з протоколу перерахунку пенсії від 27.09.2018, на підставі рішення суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 із розрахунку 90% грошового забезпечення за 38 років служби (а.с. 41).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 по справі № 480/6526/20 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо повернення до Адміністрації Державної прикордонної служби України довідки № 11/139 від 03.07.2020 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 . Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019, на підставі наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки № 11/139 від 03.07.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , відповідно до наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки № 11/139 від 03.07.2020, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено (а.с. 23-25).
З протоколу перерахунку пенсії від 30.12.2020 вбачається, що на підставі рішення суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 із розрахунку 70% грошового забезпечення за 38 років служби (а.с.43). Основний розмір пенсії позивача склав 25017,58 грн. При цьому розмір пенсії позивача, що виплачується пенсійним органом обмежено та становить з 01.04.2019 - 13129,15 грн., а з 01.12.2020 - 17690,00 грн. (а.с. 18, 43).
Позивач звертався до ГУ ПФУ в Сумській області зі заявою від 11.01.2021 (а.с. 12-13), якій просив відновити пенсійні виплати без обмеження їх загального розміру, передбаченого Законом України № 3668-VI, проте листом від 25.01.2021 відповідач відмовив у задоволенні вимог позивача, зазначивши, що після 01.10.2011 пенсії, розмір яких перевищує десять прожиткових мінімумів не перераховуються до того моменту, поки їх розмір не буде меншим ніж встановлені Законом обмеження (а.с. 14-15).
Також позивач звертався до ГУ ПФУ в Сумській області зі заявою про перерахунок пенсії у розмірі 90% сум грошового забезпечення, замість встановлених 70 % (а.с.16), у відповідь на яку ГУ ПФУ в Сумській області листом від 29.01.2021 відмовило позивачу у здійсненні перерахунку посилаючись на те, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 по справі №  480/6526/20 позивачу відмовлено у задоволенні інших вимог, зокрема, щодо проведення перерахунку пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.17).
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років із 90% до 70% грошового забезпечення з 01.04.2019.
Відмовляючи частково у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо обмеження розмірі пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.04.2019.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області  щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року максимальним розміром та зобов`язання відповідача провести позивачу з 01.04.2019 року перерахунок і виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів зазначає, що рішенням суду першої інстанції задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років із 90% до 70% грошового забезпечення з 01.04.2019; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.04.2019 із розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення.
Апеляційну скаргу в частині задоволення позовних вимог не подано, а тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову набрало законної сили.
Колегія суддів зазначає, що з урахуванням приписів ст. 308 КАС України,  рішення суду першої інстанції  підлягає апеляційному перегляду в частині відмови у задоволенні позовних вимог вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області  щодо обмеження розміру пенсії позивача з 01.04.2019 року десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести з 01.04.2019 року, перерахунок і виплату пенсії без обмеження її десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
З матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області було здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019. За наслідками проведеного перерахунку розмір пенсії позивача становив 25017,58 грн. При цьому, розмір пенсії позивача, що виплачується пенсійним органом було обмежено максимальним розміром та став дорівнювати з 01.04.2019 - 13129,15 грн., а з 01.12.2020 - 17690,00 грн., що підтверджується копією матеріалів пенсійної справи (а.с.43).
Колегія суддів зазначає, що обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), десятьма  прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію  Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.
Відповідно до положень  статті 2 Закону № 3668-VI  максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб,    які мають особливі заслуги перед    Батьківщиною), призначених (перерахованих)    відповідно до  Митного кодексу України,  законів України “Про державну службу”, “Про прокуратуру”, “Про статус народного депутата України”, “Про Національний банк України”, “Про Кабінет    Міністрів  України”, “Про дипломатичну службу”, “Про службу в органах місцевого самоврядування”, “Про судову експертизу”, “Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, “Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів”, “Про наукову і науково-технічну діяльність”, “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, “Про пенсійне забезпечення”, “Про судоустрій і статус суддів”,  Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року “Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України”, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас  Законом № 3668-VI  внесено зміни у  статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції  Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016  визнано такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), положення частини сьомої  статті 43 Закону № 2262-XII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного  Рішення  положення частини сьомої  статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають  статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43  Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої  статті 17 Конституції України  щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене  Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою  статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі  Закону № 2262-XII, десятьма  прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію  Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у  статтю  43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції  Закону № 3668-VI.
Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII  та положення частини першої  статті 2 Закону № 3668-VІ  (у частині поширення її дії на  Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до  Закону  №2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає  статті 17 Конституції України  положення частини сьомої  статті 43 Закону № 2262-XII.
При цьому положення  статті 2 Закону № 3668-VI  (у частині поширення її дії на  Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої  статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між  Законом № 2262-XII  з урахуванням  Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016  та  Законом № 3668-VI  - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення  статті 2 Закону № 3668-VI.
Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів  доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010  у справі “Щокін проти України” зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу “якості  закону”, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Водночас положеннями  статті 6 КАС України  встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі  Конституції України  гарантується.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей  1,  8,  92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових “прогалин” щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми  Закону    №2262-XII  з урахуванням  Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми  Закону № 3668-VI.
Вказаний висновок відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові 16.12.2021 року у справі № 400/2085/19.
Згідно ч. 5 ст. 242  КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області  щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 , право на пенсійне забезпечення якого встановлене  Законом  № 2262-ХІІ, є протиправними.
Отже, колегія зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції  щодо правомірності обмеження розміру пенсії позивача згідно приписів  Закону № 3668-VI з огляду на не здійснення ним системного тлумачення законодавства у сфері пенсійного забезпечення з урахуванням рішення Конституційного Суду України.
Окрім того, посилання суду першої інстанції на висновки, викладені у постанові Верховного Суду  від 24.06.2020 по справі № 580/234/19 є помилковим, оскільки у вказаній справі пенсія позивачу була призначена на підставі іншого закону, ніж у даній справі.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області  щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року максимальним розміром та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести з 01.04.2019 року перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. п. 1, 4 ч. 1  ст. 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про скасування  рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року у справі № 480/1268/21 в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області  щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести з 01.04.2019 року, перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з прийняттям постанови про задоволення позову в цій частині та часткове задоволення апеляційної скарги. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 по справі №480/1268/21  скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1  про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області  щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести з 01.04.2019 року, перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, прийняти постанову, якою позов в цій частині задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області  щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року максимальним розміром.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести з 01.04.2019 року перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    З.О. Кононенко