УХВАЛА
27 січня 2022 року
м. Київ
справа № 2-229/2010
провадження № 61-21491ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яку подану ОСОБА_2 , на постанову Черкаського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Свидівоцької сільської ради Черкаського району, третя особа: Громадське об`єднання Дачний кооператив «Дніпро» про визнання права власності на будинок,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Свидівоцької сільської ради Черкаського району, третя особа - ГО ДК «Дніпро», про визнання права власності на будинок.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 01 лютого            2010 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , видане                           27 грудня 2005 року Свидівоцькою сільською радою Черкаського району в частині визнання за ГО ДК «Дніпро» права власності на будинок відпочинку, позначений у технічній документації літер. «2 П», розташований на                                      АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на будинок відпочинку, позначений у технічній документації літер. «2 П», розташований на                             АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись із вказаним судовим рішення, Асоціація керівників шкіл               м. Черкаси, яка не брала участі у справи, звернулася до суду з апеляційною скаргою на рішення Черкаського районного суду Черкаської області                         від 01 лютого 2010 року.
У листопаді 2020 року заступник керівника Черкаської обласної прокуратури, в інтересах держави в особі Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, звернувся до суду із заявою про приєднання до апеляційної скарги Асоціації керівників шкіл м. Черкаси на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2010 року.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Асоціації керівників шкіл м. Черкаси на рішення Черкаського районного суду Черкаської області                   від 01 лютого 2010 року та заявою заступника керівника Черкаської обласної прокуратури, в інтересах держави в особі Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, про приєднання до апеляційної скарги Асоціації керівників шкіл м. Черкаси на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2010 року закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
Постановою Верховного Суду від 31 березня 2021 року касаційну скаргу заступника керівника Черкаської обласної прокуратури, в інтересах держави в особі Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, задоволено.
Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року апеляційну скаргу Асоціації керівників шкіл м. Черкаси на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2010 року та заяву заступника керівника Черкаської обласної прокуратури, в інтересах держави в особі Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, про приєднання до апеляційної скарги Асоціації керівників шкіл м. Черкаси на рішення Черкаського районного суду Черкаської області                    від 01 лютого 2010 року задоволено.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 лютого                  2010 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
ОСОБА_1 , через свого адвокатаКоваль Ю. О., звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Черкаського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року, яка не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Дніпровським апеляційним судом прийнято постанову 08 вересня 2021 року, дата виготовлення повного тексту якої 13 вересня 2021 року, тобто останнім днем касаційного оскарження даної постанови, є 13 жовтня 2021 року. 
Заявник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 30 грудня 2021 року, що вбачається зі штрих-код ідентифікатора розміщеному на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України.
У касаційній скарзі заявник просить поновити пропущений ним строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що первісну касаційну скаргу 12 жовтня 2021 року, тобто в строк встановлений статтею 390 ЦПК України, але скаргу було залишено без руху ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2021 року. Вказує, що заявником вимоги зазначеної ухвали виконано у встановлені строки, проте касаційну скаргу було повернуто ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2021 року.
Верховним Судом встановлено, що первісну касаційну скаргу було повернуто у зв`язку з порушенням пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, а саме не зазначено підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав).
Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, суд дійшов висновку, що заявницею пропущено строк з підстав порушення нею норм процесуального закону, тому вказане не свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин.
Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Згідно з пунктом другим частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Таким чином, заявник має право надіслати на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій вказати інші причини пропуску строку та надати докази про це.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником не сплачено судовий збір. 
До касаційної скарги заявником додано квитанцію про сплату судового збору від 12 жовтня 2021 року № 28390 на суму 2 102,00 грн, яка не може бути прийнята судом, як належний доказ сплати судового збору, оскільки вказаний судовий збір було сплачено заявником при поданні первісної касаційної скарги ОСОБА_1 , яку ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2021 року повернуто (касаційне провадження № 61-16750ск21). За повторно подану касаційну скаргу судовий збір сплачується на загальних підставах.
Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», який діяв на час подачі позову, ставка державного мита із заяв і скарг, що подаються до суду із позовних заяв складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб», який діяв на час звернення до суду з позовом, встановлено, що неоподаткований мінімум доходів громадян встановлено у розмірі 17 грн.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 176 ЦПК України, (пункт 2 частини 1 статті 80 ЦПК України, яка діяла на момент звернення із позовом до суду) ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.
Позовна заява містить вимоги майнового характеру на суму, яка перевищує 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Аналіз скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову, оскільки неможливо встановити вартість будинку, позначеного у технічній документації літер. «2 П», розташований на АДРЕСА_1 , про визнання права власності якого просить позивач у позові.
Як наслідок, заявнику необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги в частині позовних вимог майнового характеру, підтвердивши його розмір належними доказами (зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день їх подання, експертний висновок) та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного будинку, або сплатити судовий збір у розмірі 3 400,00 грн ((17 грн х 100) х 200 %), якщо 1 % вартості спірного будинку перевищує 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду
у складі Верховного Суду з 01 січня 2021 року має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України 
«Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею         392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яку подану ОСОБА_2 , на постанову Черкаського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині оплати судового збору касаційна скарга буде повернута заявнику, а в частині наведення інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження йому буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        М. Є. Червинська