ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5396/21 Справа № 200/17709/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О.,
за участю секретаря – Заворотного К.Я., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою 
                        ОСОБА_1 , 

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи — ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариства “Дельта Банк”, ОСОБА_4 , про знесення самочинного будівництва, звільнення земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні власністю, - 

ВСТАНОВИЛА: 

       У липні 2010 року  ОСОБА_5  звернувся до суду позовом до  ОСОБА_1 на предмет звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0034 га за адресою АДРЕСА_1 з приведення її у придатний стан для використання; зобов`язання за рахунок відповідача знести самочинне будівництво мансарди з приведенням стану будинку у первісний стан (а.с. 3-7), який в подальшому уточнила (а.с. 162-165).
Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2011 року, ухваленим у даній цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа – ОСОБА_3 , про знесення самочинно збудованих споруд, позов ОСОБА_5 був задоволений частково.
       Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2012 року за заявою ОСОБА_1 вищевказане заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2011 року було скасоване та призначено справу до розгляду в загальному порядку.
17 серпня 2016 року ОСОБА_5 подав до суду уточнення позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_1 , де третьою особою зазначена ОСОБА_3 , на предмет знесення самочинно побудованих споруд, звільнення земельної ділянки і усунення перешкоджання у користуванні частковою горища самовільно перебудованого співвласником у мансарду, в якому позивач просив зобов`язати ОСОБА_1 за власний кошт або власними силами знести самовільно побудовані і встановлені (у період 2008-2010 років) без узгодження із співвласником домоволодіння і власником земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0034га по АДРЕСА_1 з кодом ДЗК 66006065 ОСОБА_5 та без відповідного дозволу на проведення будівельних робіт інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, будови та обладнання, а саме: будівлю прибудови під літ. «а3-1», тераси літ. «а4-1», сходи зі сходовим майданчиком, чотири металеві опори з металевими конструкціями прибудови, клумбу, кондиціонери, газовий лічильник: після знесення вказаних споруд привести земельну ділянку до попереднього стану виконанням оздоблювальних робіт та поновлення даху над туалетом з ванною і кухнею; замовити проект на поновлення роботи вентиляційного каналу з кухні ОСОБА_5 та поновити роботу вентиляції; усунути перешкоджання в користуванні ОСОБА_5 належною на правах співвласника будинку Ѕ частку горища, самовільно захопленого ОСОБА_1 і перебудованого під мансарду. 
10 травня 2017 року ОСОБА_5 подав уточнення позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_1 , де третіми особами зазначені – ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк», в якому ОСОБА_5 просив зобов`язати ОСОБА_1 за власний кошт або власними силами привести конструктивні розміри домоволодіння по АДРЕСА_2 у стан, в якому воно перебувало до самочинно проведеної ним реконструкції, для чого знести всі самовільно побудовані і встановлені у період 2008-2010 років без відповідного дозволу на проведення будівельних робіт і узгодження зі співвласником домоволодіння і власником земельної ділянки АДРЕСА_3 (згідно Державного акту IV-ДП № 001687, Д* №030493 від 20.07.2000 року на праві приватної власності на землю, виданого ОСОБА_5 з кодом ДЗК 66006065 площею 0,0034га по АДРЕСА_2 : будівлю прибудови під літ. «а3-1», яка на другому поверсі складається з: холу 2-1, загальною площею 21,7 кв.м.; санвузла 2-2 площею 9,0 кв.м.: комори 2-3 площею 1,6 кв.м.; та сходової клітини; терасу під літ. «а4-1» розміром 3,55х7,20 м. на мансардному поверсі, сходи, та кімнату 2-6 площею 17,7 кв.м.; сходи в квартиру АДРЕСА_3 зі сходовим майданчиком та чотири металеві опори з металевими конструкціями прибудови, розташовані на площі 31,3 кв.м. в межах земельної ділянки під АДРЕСА_4 з кодом ДЗК 66006065; клумбу; два кондиціонери, що розташовані на зовнішній стороні стіни санвузла 1-2; газовий лічильник, що розташований на зовнішній стороні стіни санвузла 1-2; усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні ОСОБА_5 належною йому на праві співвласника будинку Ѕ частиною горища будинку за адресою АДРЕСА_2 , самовільно захопленого ОСОБА_1 .
       В обгрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень позивач посилався на те, що він мешкає зі своєю дружиною ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_5 і являється власником Ѕ частини домоволодіння за вказаною адресою на підставі договору дарування. За рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.1997 року визначений порядок користування земельною ділянкою домоволодіння, відповідно до якого кожному з власників виділено в натурі частки землі, межі яких вказані на схемі за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи. 20.07.2000 року він оформив право власності на свою частку земельної ділянки розміром 0,0140 га та отримав Державний акт на право приватної власності на землю IV-ДП 001687. На другому поверсі будинку у квартирі АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_1 , який придбав Ѕ частку домоволодіння 25.05.2006 року у його брата за договором купівлі-продажу. ОСОБА_5 зазначав, що у 2005 році він побудував на належній йому земельній ділянці за рішенням суду прибудову (кухню), будівництво відбувалося за згодою бувшого співвласника домоволодіння. 19.01.2007 року рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради він отримав дозвіл на будівництво вже прибудованої кухні.
       Восени 2008 року ОСОБА_1 поставив його до відома, що хоче відремонтувати дах їх спільного будинку, який нібито з його слів перебував у незадовільному стані і що він нібито отримав дозвіл на проведення робіт, погодив проект і розпочинає ремонтні роботи на горищі будинку. На його прохання представити будь-які документи на проведення будівельних робіт ОСОБА_1 відмовився і розпочав будівельні роботи без його на те згоди, не зважаючи на те, що горище є приміщенням загального користування і Ѕ частка горища відповідно належить йому. У ході будівельних робіт було демонтовано дах будинку, а на горищі були розташовані металоконструкції. Не одразу, проте з часом він зрозумів, що ОСОБА_1 переобладнав покрівлю їх будинку у мансарду, від навантаження додатковою вагою стіни будівлі почали тріскатися. Розібравши дах над його ( ОСОБА_5 ) кухнею, побудованій на належній йому ділянці, ОСОБА_1 на металевих стовпах надбудував подовження своєї квартири та терасу, демонтував старі сходи на другий поверх, які були розташовані до перебудови, побудував нову сходову клітину, яка нависає над його – ОСОБА_5 ділянкою землі, а також продовження своєї квартири, терасу, клумбу на його ділянці землі, захопив горище, яке є спорудою загального користування співвласників, розмістив лічильники електропостачання та газопостачання, кондиціонер. При самовільному будівництві конструкцією мансарди ОСОБА_1 перекрив вентиляційну трубу, чим створив загрозу отруєння його родини угарним газом.
        ОСОБА_5 зазначав, що, виявивши факт незаконного будівництва, він в кінці 2008 року звернувся до ОСОБА_1 та просив припинити його не узгоджене з ним-співвласником будинку будівництво, яке ведеться з порушенням ДБН, але його звернення були проігноровані відповідачем, в наслідок чого їх стосунки остаточно зіпсувалися і він почав звертатися до відповідних інстанцій зі скаргами та заявами, а 22.07.2010 року звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2020 року була задоволена його заява про забезпечення позову, заборонено КП ДМБТІ вчиняти дії з проведення технічної інвентаризації за адресою АДРЕСА_1 та реєстрації прав власності на нерухоме майно за вказаною адресою на час розгляду справи до винесення рішення по справі. Проне, не зважаючи на це, КП ДМБТІ було виготовлено технічний паспорт 03.09.2020 року, в якому містяться неправдиві відомості щодо виконання самочинного будівництва, а саме вказаний рік будівництва – 2007, що не відповідає дійсності. Він стверджує, що реконструкція будинку виконувалась відповідачем в період з кінця 2008 року і до середини 2010 року, що підтверджується доказами, наданими ОСОБА_1 , а саме: «Техніческим заключеним» та «Техническим отчетом», поясненнями свідків відповідача, допитаних в судовому засіданні 27.01.2011 року, письмовими зверненнями ОСОБА_5 до різноманітних інстанцій щодо самовільного будівництва, постановами по відмову в порушенні кримінальних справ. За його, ОСОБА_5 зверненням, відповідно до листа від 27.02.2017 року стало відомо, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради видано наказ від 24.02.2017 року № 58ск про скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція кв.2 індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , та наказ від 24.02.2017 року №59ск про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності «Реконструкція кв.2 індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 », що свідчить по визнання інспекцією факту самочинного будівництва ОСОБА_1 
        ОСОБА_5 у позові зазначав, що вищевказаними діями ОСОБА_1 порушено його права та законні інтереси, а саме право власності на землю, житло щодо користування та обслуговування належних йому на праві власності житлових приміщень та приміщень загального користування (горища, самовільно перебудованого в мансарду). Надбудовані ОСОБА_1 прибудови позбавили його можливості користування своєю часткою приміщення загального користування, а саме горищем та належною йому частки землі і побудованими на ній прибудовами в повному обсязі.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Вирішено: зобов`язати ОСОБА_1 за власний кошт або власними силами привести конструктивні розміри домоволодіння по АДРЕСА_2 у стан, в якому воно перебувало до самочинно проведеної ним реконструкції, для чого знести всі самовільно побудовані і встановлені у період 2008-2010 років без відповідного дозволу на проведення будівельних робіт і узгодження зі співвласником домоволодіння і власником земельної ділянки № НОМЕР_1 (згідно з Державним актом на право приватної власності на землю IV-ДП 001687 від 20.07.2000 року) площею 0,0034га з кодом ДЗК 66006065 ОСОБА_5 , правонаступником якого є ОСОБА_2 :
       -будівлю прибудови під літ. «а3-1», яка на другому поверсі складається з: холу 2-1, загальною площею 21,7 кв.м.; санвузла 2-2 площею 9,0 кв.м.: комори 2-3 площею 1,6 кв.м.; та сходової клітини;
       -терасу під літ. «а4-1» розміром 3,55х7,20 м. на мансардному поверсі, сходи, та кімнату 2-6 площею 17,7 кв.м.;
       -сходи в квартиру АДРЕСА_3 зі сходовим майданчиком та чотири металеві опори з металевими конструкціями прибудови,
       -клумбу, що розташовані на площі 31,3 кв.м. в межах земельної ділянки під АДРЕСА_4 з кодом ДЗК 66006065;
       -два кондиціонери, що розташовані на зовнішній стороні стіни санвузла 1-2;
       -газовий лічильник, що розташований на зовнішній стороні стіни санвузла 1-2.
       Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні ОСОБА_2 належною їй на праві співвласника будинку Ѕ частиною горища будинку за адресою АДРЕСА_2 , перебудованого ним під мансарду.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по справі в загальній сумі 361 гривні 00 копійок. (а.с. 21-41 Том 6).
Не погоджуючись з вказаним рішенням  ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетрвоська від 12 лютого 2021 року скасувати, посилаючись на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, які мають значення для справи, не враховано та не надано оцінки доводам сторони відповідача, недоведено обставини, що мають значення для справи, однак суд вважав їх встановленими, а також висновки суду не відповідають обставинам справи /а.с. 53-61 Том 6/.
ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК, 22 червня 2021 року подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначала, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року ухвалено у відповідності до діючих норм Закону з додержанням норм процесуального та матеріального права, а твердження відповідач, викладені у апеляційній скарзі не ґрунтуються на Законі та мають ознаки переоцінки доказів, що суперечить діючим нормам ЦПК України. З огляду на це просила залишити рішення суду першої інстанції від 12 лютого 2021 року без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.
Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив в повному обсязі, розглянувши їх в межах як первісних, так і уточнених, на засадах диспозитивності, змагальності, без виникнення процесуальних ускладнень та з потребою у забезпеченні та витребуванні доказів.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 30.12.1992 року ОСОБА_5 належала на праві власності Ѕ частина домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , де він мешкав зі своєю дружиною ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_6 на І поверсі двоповерхового будинку.
       Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.1997 року, ухваленим у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою, був визначений порядок користування земельною ділянкою, розташованою в АДРЕСА_1 , відповідно до якого кожному з власників виділено в натурі частки земельної ділянки, межі яких вказані на схемі за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи, а саме: виділено в користування ОСОБА_7 земельну ділянку, розміром 143,77 кв.м., позначену на схемі розділу земельної ділянки синім кольором, в користування ОСОБА_5 виділена земельна ділянка розміром 143,77 кв.м., позначена на схемі розділу земельної ділянки жовтим кольором; земельна ділянка розміром 136,86 кв.м., позначена на схемі розділу земельної ділянки червоним кольором, залишена в загальному користуванні.
        ОСОБА_5 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в порядку приватизації набув у приватну власність земельні ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0140 га на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 849 від 18.94.2000 року, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю IV-ДП 001687 від 20.07.2000 року, зареєстрованим в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 030493. Одна з земельних ділянок з позначеними межами площею 0,0034 га безпосередньо примикає до житлового будинку за вказаною адресою.
        ОСОБА_5 у 2005 році побудував на належній йому земельній ділянці прибудову (кухню) до квартири АДРЕСА_7 поверсі будинку, будівництво відбувалося за згодою колишнього співвласника домоволодіння.
       Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради № 61 від 19.01.2007 року ОСОБА_5 надано дозвіл на будівництво прибудови у квартирі АДРЕСА_8 .
       На другому поверсі будинку за вищевказаною адресою у квартирі АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_1 , який придбав Ѕ частку домоволодіння за вказаною адресою у брата ОСОБА_5 – ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу від 25.05.2006 року, яка на той час складалася з квартири АДРЕСА_3 на другому поверсі будинку загальною площею 60,8 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок станом на 07.12.1991 року, із входом через зовнішні сходи з опорою на землі загального користування біля входу до погребу.
       Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.06.2007 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.05.2006 року № 893 є власником земельної ділянки, площею 0,0081 га, за адресою АДРЕСА_1 , та відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.06.2007 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.05.2006 року № 893 є власником земельної ділянки, площею 0,0058 га, а всього загальною площею 00139 га.
       Також судом першої інстанції встановлено, що узгоджується з матеріалами справи, зокрема, технічним паспортом МБТІ від 07.12.1991 року, що на час набуття відповідачем у власність зазначеного нерухомого майна на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 були розташовані наступні будівлі та споруди: двоповерховий житловий будинок літ.А-2 з підвалом; двоповерхова прибудова літ. а-2 до житлового будинку; одноповерхова прибудова літ. а2; одноповерховий тамбур літ. а1 -1; вхід до підвалу літа; гараж літ. Б; сарай літ.В; вбиральня літ.Г; вимощення літ. І; №1-3 споруди.
Восени 2008 року ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_5 про те, що він має наміри відремонтувати дах їх спільного будинку, який за його твердженням перебував у незадовільному стані і що він нібито отримав дозвіл на проведення робіт, погодив проект і розпочинає ремонтні роботи на горищі будинку. Представити ОСОБА_5 будь-які документи на підтвердження дозволу проведення будівельних робіт ОСОБА_1 відмовився і розпочав будівельні роботи без його на те згоди, не зважаючи на те, що горище є допоміжним приміщенням загального користування і Ѕ частка горища відповідно належала ОСОБА_5 , що відповідає положенням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року № 76, ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Не зважаючи на усну відмову ОСОБА_8 , як співвласника будинку, ОСОБА_1 на протязі 2008-2010 років організовував проведення будівельних робіт на другому поверсі та покрівлі житлового будинку по АДРЕСА_1 , замість якої ним був збудований мансардний поверх, який облаштований додатковою опорою у вигляді чотирьох стовпів, розташованих на зазначеній земельній ділянці, яка належала ОСОБА_5 , що безпосередньо примикає до будинку, та відповідачем було влаштовано нові сходи на другий поверх з опорою на цю ж земельну ділянку. В ході проведення будівельних робіт ОСОБА_1 було демонтовано дах будинку, а на горищі будинку були розташовані металоконструкції, була переобладнана покрівля їх будинку у мансарду, від навантаження додатковою вагою стіни будівлі почали тріскатися. Розібравши дах над кухнею ОСОБА_5 , побудованій на належній йому ділянці, ОСОБА_1 на металевих стовпах надбудував подовження своєї квартири та терасу, демонтував старі сходи на другий поверх, які були розташовані до перебудови будинку, побудував нову сходову клітину, яка нависає над належною ОСОБА_5 земельною ділянкою, а також здійснив продовження своєї квартири, влаштував терасу, клумбу на земельній ділянці ОСОБА_5 , розмістив два кондиціонери на зовнішній стороні стіни санвузла 1-2; та розмістив газовий лічильник на зовнішній стороні стіни санвузла 1-2, при будівництві конструкцією мансарди ОСОБА_1 перекрив вентиляційну трубу квартири ОСОБА_5 , який неодноразово звертався до ОСОБА_1 з проханням припинити не узгоджене з ним, як співвласником будинку, будівництво, проте його звернення були залишені відповідачем без реагування, що змусило його протягом 2009 року самозахистом звертатись до інстанцій за відновленням своїх порушених прав.
Листом голови Бабушкінської районної в м. Дніпропетровську ради від 14.04.2009 року за № Ма-012, який також направлено прокурору Бабушкінського району, ОСОБА_5 повідомлено про те, що ОСОБА_1 отримав дозвіл на реконструкцію житлового будинку на підставі рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної в м. Дніпропетровську ради від 26.12.2008 року № 961 «Про дозвіл на проектування та реконструкцію індивідуального житлового будинку у частині домоволодіння п АДРЕСА_1 », в межах його землекористування на земельній ділянці загальною площею 0,0139 га. Цим рішенням виконком Бабушкінської районної в м. Дніпропетровську ради зобов`язав ОСОБА_1 до початку будівництва та реконструкції замовити в проектній організації, яка має відповідну ліцензію, виконання робочого проекту у повному обсязі, який погодити в установленому порядку та одержати в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю дозвіл на проведення будівельних робіт, у разі невиконання вказаних умов рішення вважається таким, що втратило чинність.
       Відповідно до листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області від 17.04.2009 року №40-7/185 встановлено факт самовільної реконструкції Ѕ частини будинку з надбудовою мансарди ОСОБА_1 належної йому на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 25.05.2006 року; за результатами перевірки скарги ОСОБА_5 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності.
       Листом начальника відділу екологічної міліції Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 22.06.2010 року за № 34/М-3 ОСОБА_5 було повідомлено про те, що за порушення правил благоустрою міста, а саме: виконання будівельних робіт без дозволу інспекції державного архітектурного будівельного контролю відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП, який направлено на розгляд до адміністративної комісії міськвиконкому, яка своєю постановою від 30.06.2020 року, винесеною в адмінсправі № 1229, притягнула ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу на користь держави в розмірі 340,00 грн. за ст. 152 КУпАП за порушення п.5.9.1, 7.2.7 тимчасових правил благоустрою території міста, затверджених рішенням міської ради від 23.05.07 № 26-15 та виконкому міської ради від 21.09.2000 № 2441, а саме: в зв`язку з допущенням 19.06.2010 року об 11-00 год. за адресою АДРЕСА_9 виконання будівельних робіт ДАБК.
Встановлено, що під час дії вказаної ухвали суду про забезпечення позову КП ДМБТІ 03.09.2010 року було виготовлено технічний паспорт, в якому вказаний рік будівництва відповідачем прибудови – 2007, що не відповідає матеріалам даної цивільної справи, з яких вбачається, що реконструкція будинку виконувалась відповідачем в період з кінця 2008 року і до середини 2010 року, що підтверджується, зокрема, доказами, наданими ОСОБА_1 , а саме: «Техническим заключеним» та «Техническим отчетом», поясненнями свідків відповідача, допитаних в судовому засіданні 27.01.2011 року, письмовими зверненнями ОСОБА_5 до різноманітних інстанцій щодо самовільного будівництва, постановами по відмову в порушенні кримінальних справ, змістом позовної заяви ОСОБА_1 про встановлення сервітуту, з якою він звернувся до суду 26.01.2012 року.
       Відповідно до «Звіту по проведення технічного огляду житлового будинку (літ. А-2) за адресою АДРЕСА_1 », виконаного 29.10.2010 року на замовлення ОСОБА_5 . Інститутом проектування та експертизи будівництва (ліцензія Мінрегіонбуд. Серія АВ № 409976), у будинку по АДРЕСА_1 розташовано дві квартири: на першому поверсі – квартира АДРЕСА_6 , на другому поверсі – квартира АДРЕСА_3 . У 2009 році в будинку було виконано реконструкцію другого поверху (власник ОСОБА_1 ), при якій було: замінено дерев`яне перекриття між першим та другим поверхами на залізобетонне монолітне по металевих балках, при цьому було пошкоджено та частково зруйновано стелю приміщень, що займає ОСОБА_5 ; надбудовано мансардний поверх загальною площею 73,0 кв.м. замість горища, яке було місцем загального користування; замінено дерев`яні вікна на металопластикові, при цьому були змонтовані металеві перемички, безпосередньо забиті в тіло стін; виконано надбудову над приміщеннями, які займає ОСОБА_5 , надбудову виконано на металевому каркасі; при цьому балки каркасу було забито безпосередньо в стіни будинку, що призвело до виникнення тріщин по стінах з розкриттям до 5 мм.; прибудовою другого поверху зруйновано дах прибудови, яку займає ОСОБА_5 , а також перекрито доступ до зовнішніх стін приміщень квартири АДРЕСА_6 ; побудовою мансарди перекрито вентиляційний канал кухні квартири АДРЕСА_6 . При виконанні реконструкції будинку було порушено технологію проведення будівних робіт, що призвело до виникнення тріщин в зовнішніх стінах; самовільним будівництвом при проведенні реконструкції квартири АДРЕСА_3 було порушено п.п.3.25* ДБН 360-92** «Градостроительство. Планировка и застройка городских и сельских поселений».
       У Звіті також зазначено, що надбудова ОСОБА_1 над приміщеннями ОСОБА_5 разом з колонами каркасу знаходиться на земельній ділянці № НОМЕР_1 загальною площею 0,34 га, яка є власністю ОСОБА_5 згідно акту на право власності на землю.
       Відповідно до Висновку № 957/958-11 судової будівельно-технічної експертизи, складеного експертами Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз 14.10.2011 року, яка була проведена відповідно до постановленої у даній справі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.02.2011 року, встановлено, що над одноповерховою прибудовою літ. а 2-1 самовільно збудовано другий поверх прибудови літ. а3-1; над входом до підвалу літ.а самовільно збудовано другий поверх; над одноповерховою прибудовою літ.а5-1 самовільно збудовано другий поверх зі сходами та сходовою площадкою літ.а1; для входу на 2-й поверх поруч з прибудовою літ.а5-1 встановлені з зварного металопрокату сходи з перилами літ.а1 та над прибудовою літ.а5-1 збудовано бетону армовану сходову площадку покриту керамічною плиткою; над другим поверхом прибудов літ.а5-1 та літ.а2-1 збудовано терасу літ.а4-1; над другим поверхом житлового будинку літ. А-2, тамбуром літ.а1-1 та прибудовою літ.а-2 самовільно збудовано мансардний поверх літ. Мс; над другим поверхом житлового будинку літ. А-2 та прибудовою літ.а-2 демонтовано покрівлю з азбестоцементних хвилястих листів та дерев`яні стропила з обрешіткою; на 2-му поверсі у житловому будинку літ. А-2 збудовано балкон; у прибудові а-2 проведено демонтаж частини несучої стіни, було закладено віконні прорізи, демонтовано сходи до 2-го поверху.
       До проведення реконструкції, без визначення експертом часу, загальна площа житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ.а-2, тамбуром літ.а1-1 складала 133,8 кв.м (перший поверх - 73 кв.м., другий - 60, 8 кв.м.), після проведення реконструкції загальна площа складає 243, 9 кв.м., у тому числі перший поверх - 82,1 кв.м., другий з урахуванням мансарди - 161,8 кв.м. За даними висновку експерта з`ясовано розташування збудованих відповідачем будівель (окрім мансарди літ. «Мс») з порушенням меж співвласника квартири АДРЕСА_6 , зазначених у державному акті на право власності на землю позивача.
       Будівля прибудови під літ. а3-1, тераса під літ. а4-1 та частина сходів зі сходовим майданчиком літ.а1, знаходяться в межах земельної ділянки площею 0,0140 га (ділянка № НОМЕР_1 площею 0,0034 га), власником якої є ОСОБА_5 і площа цього будівництва складає 31,3 кв.м.; в межах земельної ділянки площею 0,014 га (ділянка № НОМЕР_1 площею 0,0034 га), власником якої є ОСОБА_5 , також встановлено газовий лічильник та кондиціонери, які належать ОСОБА_1 .
З наданих 07.11.2016 року Дніпропетровською міською радою копій матеріалів встановлено, що саме вони стали підставою для прийняття вищевказаного рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.01.2011 №89 «Про погодження прийняття в експлуатацію об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_9 », де п.1 було погоджено прийняття в експлуатацію прибудови, мансардного поверху та тераси по АДРЕСА_9 , а п.2 зазначено про необхідність ОСОБА_1 оформити право власності на об`єкти нерухомого майна (п.1 цього рішення), після отримання сертифіката відповідності, в установленому порядку.
Серед наданих ДМР документів відсутні робочі проекти реконструкції будинку, будь-який технічний висновок відповідної спеціалізованої проектної організації на проведення зазначеної реконструкції, наявність яких передбачена чинним на той час законодавством та є підтвердженням законності проведення такої реконструкції.
27.01.2011 року відповідачем на підтвердження своїх доводів щодо законності здійсненої реконструкції будинку було надано суду «Заключение об инженерно-геологических условиях площадки здания по АДРЕСА_1 » із зазначенням року його складення – 2008р., та «Технический отчет по результатам обследования строительных конструкций квартиры АДРЕСА_1 » (назви російською мовою) із зазначенням його виготовлення в 2010 році, а також робочий проект реконструкції будинку, на якому відсутні ознаки його погодження відповідно до вимог законодавства. До вказаних «Заключення…» та «Технического отчета…» додані фотокартки об`єкта дослідження, з яких вбачається (після порівняння з фото будинку до реконструкції), що на цих фото зображено будинок вже після його реконструкції в 2010 році та за наявності вже влаштованої мансарди, яка перекриває вентиляційний канал в кухню квартири АДРЕСА_6 , що спростовує рік складання цих документів, який зазначено як 2008р. та 2010р. відповідно.
З довідки про погодження прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію від 21.01.2011 року вбачається, що виконком погодив прийняття в експлуатацію прибудови літ. а3-1, мансардного поверху літ. м/с, тераси літ. а4-1 по АДРЕСА_1 із зазначенням того, що об`єкт будівництва розташований на земельній ділянці площею 81,9 кв.м. та в межах, визначених державним актом на право власності на земельну ділянку від 15.06.07 ЯЕ № 159580; 58,0 кв.м. та в межах, визначених державним актом на право власності на земельну ділянку від 15.06.07 року ЯЕ № 159581, тобто на належних відповідачу земельних ділянках.
       Разом з цим, судом першої інстанції вірно встановлено, що також узгоджується з матеріалами справи, що зазначена реконструкція будинку була здійснена із розміщенням об`єкт здійсненого відповідачем будівництва на земельній ділянці, належній ОСОБА_5 без його на те згоди.
Наданими Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області копіями документів встановлено, що ОСОБА_1 , як замовником, на адресу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області було направлено «Повідомлення ДП 061141390118 від 19.05.2014 року про початок виконання будівельних робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт», в якому повідомлялось про початок виконання будівельних робіт від 2013 року з реконструкції кв.2 індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 за будівельним паспортом №42/06 від 22.06.2010 р., виданим Головним архітектурно-планувальним управлінням Дніпропетровської міської ради, з використанням для будівництва земельної ділянки на підставі Державного акту на право власності на землю ДП Д* № 020814 від 04.02.1999 р., виданого Дніпропетровською міською радою народних депутатів.
       07.08.2014 року на адресу в.о.начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області Лук`яненком М.О. була направлена заява про внесення змін до повідомлення про початок виконання будівельних робіт з «Реконструкції кв.2 індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 » в зв`язку з невірно вказаним документом, що підтверджує право користування земельною ділянкою.
       Також, ОСОБА_1 на адресу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області було направлено «Повідомлення ДП.061142240492 від 12.08.2014 року про початок виконання будівельних робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт», в якому повідомлялось про початок виконання будівельних робіт від 2013 року з реконструкції кв.2 індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 за будівельним паспортом №42/06 від 22.06.2010 р., виданим Головним архітектурно-планувальним управлінням Дніпропетровської міської ради, з використанням для будівництва земельної ділянки на підставі Державних актів на земельну ділянку ЯЕ № 159580, ЯЕ № 159581, виданих Дніпропетровським міським управлінням земельних ресурсів від 15.06.2007 року, кадастрові номери 1210100000:02:372:0082, 1210100000:02:372:9983.
       Наказом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області від 14.08.2014 року № 120-СК, на підставі заяви ОСОБА_1 про внесення змін до повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ДП 061141390118 від 19.05.2014 року та у зв`язку з реєстрацією повідомлення про початок виконання будівельних робіт на вищезазначений об`єкт, наказано вважати таким, що втратило чинність Повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ДП 061141390118 від 19.05.2014 року на об`єкт «Реконструкція кв.2 індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 » (замовник – ОСОБА_1 ).
       19.08.2014 року за № ДП 141142310099 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області було зареєстровано «Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації», відповідно до якої її замовником вказано ОСОБА_1 , найменуванням закінченого будівництвом об`єкта відповідно до будівельного паспорта зазначено «Реконструкція кв.2 індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , код об`єкта 1110.3, 1 категорії складності, опис об`єкта: житловий будинок літ. А-2 з мансардою літ. М/С, з прибудовою літ. а3-1, балконом, терасою літ. а4-1 (загальна площа – 236,4 кв.м., житлова площа – 135,4 кв.м.)», в якій зазначено, що роботи по реконструкції проводились без залучення інженера з технічного нагляду, будівництво здійснювалось господарчим способом; в якості проектної документації та інформації про дозвільні документи наведено посилання на Будівельний паспорт №42/06 від 22.06.2010 р., виданий Головним архітектурно-планувальним управлінням Дніпропетровської міської ради, та Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстроване Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області № ДП 061141390118 від 19.05.2014 року. Вказана Декларація містить висновок про можливість вважати закінчений будівництвом об`єкт готовим до експлуатації, в також міститься запис про те, що замовнику відомо, що за подання не в повному обсязі та недостовірних даних, зазначених в декларації про готовність об`єкта до експлуатації, встановлена відповідальність відповідно до закону, дана Декларація підписана ОСОБА_1 . В п.11-1 цієї Декларації в якості документів, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, зазначені Державні акти на земельну ділянку ЯЕ № 159580, ЯЕ № 159581, видані Дніпропетровським міським управлінням земельних ресурсів від 15.06.2007 року, кадастрові номери 1210100000:02:372:0082, 1210100000:02:372:9983, тобто земельні ділянки, які належать на праві власності ОСОБА_1 .
       Судом першої інстанції встановлено, що реконструкція будинку була здійснена ОСОБА_1 на підставі вищезазначених повідомлень та декларації, а також на підставі дозволу на реконструкцію житлового будинку, наданого рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної в м. Дніпропетровську ради від 26.12.2008 року № 961 «Про дозвіл на проектування та реконструкцію індивідуального житлового будинку у частині домоволодіння п АДРЕСА_9 », в межах його землекористування на земельній ділянці загальною площею 0,0139 га. Цим рішенням виконком Бабушкінської районної в м. Дніпропетровську ради зобов`язав ОСОБА_1 до початку будівництва та реконструкції замовити в проектній організації, яка має відповідну ліцензію, виконання робочого проекту у повному обсязі, який погодити в установленому порядку та одержати в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю дозвіл на проведення будівельних робіт, всі роботи виконати в термін до 3х років, у разі невиконання вказаних умов рішення вважається таким, що втратило чинність.
Однак відповідач не виконав зазначені в рішенні виконкому умови у встановлений строк, він виконав роботи з реконструкції будинку без проекту, який був ним наданий суду згодом і який не був погоджений в установленому порядку, та з порушенням норм ДБН, розташував реконструйовану прибудову на земельній ділянці, яка для цього не була призначена та належала ОСОБА_5 , і тому відповідно до приписів зазначеного рішення виконкому це рішення вважається таким, що втратило чинність.
За зверненням ОСОБА_5 Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради видано наказ від 24.02.2017 року № 58/ск «Про скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт», яким скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція кв.2 індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 » (замовник – ОСОБА_1 ) від 12.08.2014 року ДП 061142240492.
       Також, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради видано наказ від 24.02.2017 року № 59/ск «Про скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності», яким скасовано реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності «Реконструкція кв.2 індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 » (замовник – ОСОБА_1 ) від 19.08.2014 року ДП 141142310099, підставами яких стало виявлення недостовірності даних в частині інформації щодо проектної документації (будівельний паспорт) при перевірці вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил в зазначеному повідомленні та декларації про готовність до експлуатації вищевказаного об`єкту згідно листа Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 23.02.2017 року № 4/16-179, та наявність підстав в зв`язку з цим вважати цей об`єкт самочинним будівництвом.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 18.01.2019 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 137, спадкоємицею за заповітом є його онука ОСОБА_2 , яка успадкувала, зокрема, і Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_2 , про що 06.02.2020 року отримала свідоцтво про спадщину, та, як вірно застосовано судом першої інстанції норму процесуальний права ч.1 ст. 55 ЦПК України, набула всі права та обов`язки правонаступника позивача у цій справі. 
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
       Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
       Відповідно до ч.1-5 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
       У відповідності до ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
       Згідно до ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
       Відповідно до ч.1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
       Згідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
       У відповідності до ч.1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
       Відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 375 ЦК України, в ласник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.
       У відповідності до частин 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
       Відповідно до ч.4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
       Згідно до ч.1 ст. 391 ЦК України, в ласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
       У відповідності до ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
       Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо).
       У відповідності до п. 13 цієї постанови, вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК до цих правовідносин не застосовуються. Проте у випадку, коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил статті 376 ЦК.
       Як зазначено в роз`ясненнях, викладених у п. 21 зазначеної постанови, при вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29 - 31 Закону № 3038-VI, а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону). Проект не є належно затвердженим за умови відсутності погодження архітектурно-планувальної частини проекту місцевим органом містобудування та архітектури і позитивного висновку державної експертизи у випадку, коли її проведення є обов`язковим (стаття 7 Закону № 687-XIV, стаття 31 Закону № 3038-VI).
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, з яким також погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, про те, що відповідач ОСОБА_1 , в супереч положенням ст.ст.319, 321, 331,355,356,358,375,376 ЦК України, ст.ст. 212 Земельного Кодексу України, виконав будівельні роботи з реконструкції будинку по АДРЕСА_2 без відповідних документів, які надають право на виконання будівельних робіт, без погодження з співвласником будинку, без належного проекту та з істотними порушеннями будівельних норм і правил, і збудовані ним прибудова, мансардний поверх, прибудова з опорами, сходи зі сходовим майданчиком є самочинним будівництвом у розумінні ст. 376 ЦК України, чим порушені охоронювані законом інтереси співвласника домоволодіння ОСОБА_5 та відповідно його правонаступника ОСОБА_2 , що не спростовано в судовому засіданні відповідачем як при розгляді справи першої інстанції, так і при розгляді колегією суддів Дніпровського апеляційного суду. 
За змістом ст. 376 цього Кодексу вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок, викладений у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 листопада 2014 р. у справі N 6-180цс14, узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Разом з тим, з урахуванням відсутності прямої вказівки органів місцевого самоврядування та архітектурно-будівельних установ щодо переробки самочинного будівництва на момент скасування дозвільної документації на початок виконання будівельних робіт та готовність об`єкта до експлуатації, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 29 січня 2020 року у справі №822/2149/18, щодо застосування положень ст. 376 ЦК України, не відступив від висновків, викладених у постановах Верховного Суду за наслідками розгляду справ № 820/3183/16, № 813/6426/14, № 813/6284/14, № 814/2645/15, № 813/6423/14, в частині звернення особи з позовом до суду на предмет знесення самочинного будівництва, зведеного без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, що означає, що у спірних правовідносинах у цій справі має місце той вид самочинного будівництва, для якого Цивільний кодекс України не встановлює правила, що знесенню передує рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Тобто, частина 7 статті 376 Цивільного кодексу України спірні правовідносини не регулює. 
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, вірно застосував норми матеріального та процесуального права, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.
Доводи скарги відповідача фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року – залишити без змін.        

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Е.Л. Демченко                                                                 
                                                                       М.О.Макаров