Ухвала
 
17 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 199/1522/20
провадження № 61-20142ск21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (далі - АТ «Дніпрогаз») про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити дії.
Позовна заява, мотивована тим, що 28 березня 2019 року він подав до АТ «Дніпрогаз» заяву, в якій запитував необхідну йому, як споживачу, інформацію. 24 червня 
2019 року суд рішенням у справі № 201/5303/19 зобов`язав АТ «Дніпрогаз» направити або вручити ОСОБА_1 відповідь на цю його заяву від 28 березня 2019 року, яка була зареєстрована АТ «Дніпрогаз» 28 березня 2019 року за вх. № ЗГ-2287. Листом за вих. № 85/17/1-02 від 20 лютого 2020 року відповідач на виконання цього рішення суду надіслав як додаток до цього листа копію листа за вих.
№ 491007.2-Лв-3488-0419 від 23 квітня 2019 року. В цьому листі міститься лише частина тієї інформації, яку він запитав у відповідача. Ні до листа за вих. 
№ 85/17/1-02 від 20 лютого 2020 року, ні до листа за вих. № 491007.2-Лв-3488-0419 від 23 квітня 2019 року не додано документального підтвердження правомірності застосування відповідачем норми споживання у 7,1 м3 у липні-вересні 2016 року та не пояснено навіть з якої причини застосована ця норма споживання. Не додані до цих його листів також і акти, які складені відповідачем з теплопостачальною організацією про відсутність централізованого гарячого водопостачання за адресою позивача у липні-вересні 2016 року та у період з 01 січня 2017 року по 01 квітня 
2019 року, а відповідно до листа за вих. № 491007.2-Сл-1877-0319 від 04 березня 2019 року. 
Верховним Судом в постанові від 19 грудня 2018 року у справі № 199/568/17 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ «Дніпрогаз» зроблено висновок, що (далі цитата з цієї постанови): «Судом установлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 
є споживачами послуг ПАТ «Дніпрогаз», що підтверджується договором про надання населенню послуг з газопостачання від 28 квітня 2000 року». Дотепер позивач не одержав від АТ «Дніпрогаз» в повному обсязі запитувану ним у заяві від 28 березня 2019 року інформацію, чим відповідач порушив вимогу закону. 
Зазначена неправомірна бездіяльність відповідача порушила звичний уклад життя позивача. Він змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитися від звичних зручностей, налагоджувати своє життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає у нього душевні страждання та заподіює йому моральної шкоди.
Ураховуючи викладене позивач просив суд: відшкодувати йому моральну шкоду, заподіяну АТ «Дніпрогаз» його неправомірною бездіяльністю, у розмірі, визначеному судом на свій розсуд відповідно до норми частини третьої статті 23 ЦК України 
з урахуванням вимог розумності і справедливості; зобов`язати відповідача надати позивачу запитувану у його заяві від 28 березня 2019 року наступну інформацію, 
а саме: надати позивачу відповідне документальне підтвердження правомірності застосування норми споживання у 7,1 м3 у липні-вересні 2016 року та надати копії актів, які були складені відповідачем з теплопостачальною організацією, про відсутність централізованого гарячого водопостачання за його адресою у липні-вересні 2016 року та у період з 01 січня 2017 року по 01 квітня 2019 року.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
09 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду 
з касаційною скаргою, у якій просить судові рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.  
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом спору у зазначеній справі є вимоги: про відшкодування моральної шкоди у будь-якому визначеному судом розмірі та зобов`язання надати запитувану інформацію.
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. 
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
З урахуванням предмету спору, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат