КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
Справа № 761/41360/21                          Головуючий у 1 інстанції: Слободянюк П.Л. 
Провадження № 33/824/895/2022                       Доповідач: Шебуєва В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 лютого 2022 року Суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,-
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк сорок годин.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану постанову суду та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд не дав оцінки тому, що протокол про адміністративне правопорушення серії ГП 530044 від 16 жовтня 2021 року складений з порушенням положень ст. 256 КУпАП. У протоколі не зазначено прізвища, адреси та підписи свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , хоча до протоколу додані їх письмові пояснення. У письмових поясненнях свідків відсутні їх анкетні дані, що унеможливлює їх виклик в судове засідання для з`ясування  обставин справи, а з пояснень неможливо встановити, що саме він висловлював нецензурною лайкою. У адміністративному протоколі не зазначені наслідки порушення громадського порядку і не вказано потерпілих. ОСОБА_1 звертає увагу на те, що в`їзд у двір будинку №38 по бульв. Шевченка в м. Києві, де мала місце подія, не є громадським місцем, а саме по собі висловлювання нецензурною лайкою не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що він був затриманий лише у зв`язку з тим, що він висловлював претензію поліцейським які залишили свій автомобіль на в`їзді до його будинку, що унеможливлювало заїзд у двір. У нього не було умислу на порушення громадського порядку. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого   ст. 173 КУпАП.
Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування такої постанови суду першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, на розгляд суду було надано протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №530044 від 16 жовтня 2021 року, рапорти працівників патрульної поліції від 16 жовтня 2021 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , письмові пояснення ОСОБА_1 , а також відеоматеріали.
З складеного протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що 15 жовтня 2021 року, близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м.Київ, б-р Т. Шевченка, 38, тобто у громадському місці, здійснив дрібне хуліганство, а саме нецензурно лаявся на адресу працівників патрульної поліції, погрожував їм фізичною розправою , чим порушив громадський порядок і спокій громадян.
Дослідивши рапорти працівників патрульної поліції, поясненя свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також правопорушника ОСОБА_1 , суд встановив, що 16 жовтня 2021 року, близько 22 години 30 хвилин, працівники патрульної поліції ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , проходячи службу у складі одного екіпажу, перебуваючи за адресою: м. Київ, б-р Т. Шевченка, 38, виконували свої службові обов`язки. У двір за даною адерсою заїхав автомобіль, з якого вийшов ОСОБА_1 та інша особа. ОСОБА_1 почав нецензурно лаятись в бік працівників поліції через те, що їх автомобіль перешкоджав подальшому проїзду у двір. На законну вимогу пред`явити документи, що посвідчують особу, ОСОБА_1 відмовився та почав нецензурно лаятися на адресу патрульних, чинити активний фізичний опір, через що до нього були застосовані спеціальні засоби та фізична сила.
Відповідні обставини також підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який досліджений судом.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 визнав викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини. Свою поведінку виправдовує тим, що вимушений був реагувати на порушення працівниками поліції ПДР.
Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.
Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта ОСОБА_1 на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП 530044 від 16 жовтня 2021 року складений з порушенням положень ст. 256 КУпАП. 
У протоколі про адміністративне правопорушення викладені обставини адміністративного правопорушення: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по- батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
ОСОБА_1 звертав увагу на те, що у протоколі не було зазначено прізвища, адреси та підписів свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , хоча до протоколу додано письмові пояснення цих свідків, а також не зазначено, що саме він висловлював нецензурною лайкою. Разом з тим, такі доводи не вказують на неправомірність складання вказаного протоколу та дій патрульної поліції.
Як вбачається зі змісту протоколу, в ньому  зазначено, що до нього додаються пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також відеозапис з нагрудної відеокамери. Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопрушення ОСОБА_1 не заперечує.
 Суд апеляційної інстанції суд критично ставитися до посилань апелянта, що в`їзд у двір будинку №38 по бульв. Шевченка в м. Києві, де мала місце подія, не є громадським місцем. ОСОБА_1 не заперечував того, що він висловлювався в сторону поліцейських нецензурною лексикою.
З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 у ситуації, яка є предметом судового розгляду, при спілкуванні з поліцейськими, які поводили себе без будь-яких провокативних проявів, цілком ввічливо та спокійно, не маючи на меті образити його, чи завадити у пересуванні автомобіля, на якому він приїхав у двір, проявив очевидну агресію до останніх, без жодних приводів, при цьому така агресія супроводжувалась абсолютно грубим, зверхнім, нетактовним зверненням на адресу патрульних, в тому числі із голосним у пізній час доби застосуванням ненормативної лексики образливого характеру, незважаючи на присутність в дворі будинку, окрім водія авто таксі і інших сторонніх осіб. При цьому суд правильно врахував, що неадекватний прояв агресії та зверхнього відношення до працівників патрульної поліції, особливо в присутності інших осіб, є вкрай неприйнятним та в цілому недопустимим, оскільки у такий спосіб проявляється зневажання до інститутів держави, які покликані захищати суспільство від проявів порушення закону та загальноприйнятих правил співжиття. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року без змін.
 
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Залишити апеляційну скаргу  ОСОБА_1 без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя 
Київського апеляційного суду                                                          Шебуєва В.А.