ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 березня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/6659/21	

головуючий суддя І інстанції - Сацький Р.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Маісурадзе Паати на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2021 року в адміністративній справі №280/6659/21 за позовом   ОСОБА_1  до  Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, Олександрівського районного відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області   про визнання протиправним та скасування рішення,- 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду з адміністративним позовом до  Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, Олександрівського районного відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення про скасування дозволу на імміграцію громадянину     Грузії ОСОБА_1 , що прийняте 25.06.2021 Олександрівським районним відділом у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2021 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернувся  з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що суспільна небезпечність останнього, якою відповідач обґрунтовує своє рішення, має бути підтверджена виключно рішенням суду, яке набрало законної сили. Зауважено, що спірне рішення прийняте з порушенням передбаченої процедури його прийняття, а саме з порушенням місячного строку.
Управлінням Державної міграційної служби України в Запорізькій області було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Також, представником позивача, адвокатом Котелевським К.В. було подано заяву про розгляд справи за участі сторін.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Згідно з ч. 2   ст. 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріорітетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Таким чином, з огляду на те, що дана справа має незначну складність,  не відноситься до справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження та для якої  встановлено скорочені строки розгляду, обґрунтованим є розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін (в порядку письмового провадження), а тому в задоволенні поданої представником позивача заяви про розгляд справи за участі сторін, слід відмовити.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, 06.12.2016 громадянин Грузії ОСОБА_1 звернувся до Олександрівського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (далі - Олександрівський РВ) із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, як особа яка має сина громадянина України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
20.01.2017 громадянину Грузії ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» був наданий дозвіл на імміграцію в Україну.
27.01.2017 документований посвідкою на постійне проживання серії    НОМЕР_1 , терміном дії - «безстроково».
16.04.2021 до Олександрівського РВ через ДМС України надійшло подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України  № 2864/55/03-2021 від 24.03.2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У поданні зазначено наступне.
«Відповідно до наявної інформації в 2005 році з метою легалізації на територію України прибув громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Руставі Грузія.
Документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 виданий УДМС України в Запорізькій області 27.01.2017.
За оперативною інформацією встановлено, що ОСОБА_1 є довіреною особою «вора в законі» ОСОБА_3 кримінальне прізвисько « ОСОБА_4 » та ОСОБА_5 на прізвисько « ОСОБА_6 ». Є організатором груп квартирних крадіїв, які є переважно уродженцями м. Руставі Грузія.
Відповідно до офіційної відповіді Державної установи Київського слідчого ізолятора від 15.03.2021 № 03/4872, ОСОБА_1 засуджений вироком Дзержинського районного суду міста Харків від 09.10.2012 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 3               ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України на строк 5 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.
Вироком апеляційного суду Харківської області від 01.09.2014, вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.10.2012 скасовано в частині призначення строку покарання та вважати засудженим за ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст.15, ч. 5 с. 185 КК України на строк 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного йому майна.
За час перебування в ДУ «Диканівська виправна колонія № 12» у період з 06.04.2010 по 20.06.2015 засуджений ОСОБА_1 зарекомендував себе негативно. За час тримання мав 95 стягнення, заохочень не мав.
За час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» у період з 21.06.2015 по 19.01.2016 засуджений ОСОБА_1 зарекомендував себе негативно. За час тримання мав 2 дисциплінарні стягнення, заохочень не мав, на заходи режимного характеру реагував негативно, до праці  в умовах установи не залучався.
Відповідно до офіційної відповіді старшого оперуповноваженого оперативного відділу ДУ «Київській слідчий ізолятор», майора внутрішньої служби Компанійця В.О., отримано інформацію, що за час перебування в установі ОСОБА_1 , характеризувався негативно, підтримував злодійські традиції та звичаї, називав себе так званим «бродягою». Підтримував дружні зв`язки з так званими «смотрящими», авторитетами злочинного середовища як на волі так і в місцях позбавлення волі, та постійно намагався негативно впливати на оперативну обстановку.
Також відомо, що ОСОБА_1 ніколи не був працевлаштованим, офіційного джерела прибутку не має.
Суспільна небезпечність перебування ОСОБА_1 на території України полягає у встановлені ним контролю за протиправною діяльністю організованих злочинних угрупувань, які вчиняють тяжкі та особливо тяжкі злочини, до яких входять квартирні крадіжки, розбійні напади, вимагання грошових коштів у підприємців викрадення громадян. Він зберігає і розвиває злочинні традиції, ідеї, погляди з метою залучення до злочинної діяльності молоді. Намагається контролювати лідерів організованих злочинних угрупувань, які діють на території одного (декількох) регіонів та збільшувати масштаби діяльності їх злочинної організації. Координує і узгоджує свої дії з лідерами криміногенного середовища так званими «злодіями в законі». Намагається впливати на криміногенні процеси у злочинному середовищі регіону.
Працівниками Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в рамках кримінального провадження № 1201810001008316 від 02.09.2018 розпочатого за ознаками кримінального правопорушень» передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке знаходиться в провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУНП в                   м. Києві, на підставі; слідчого судді проведено санкціонований обшук за місцем проживання «вора в законі» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 .
Обшук був проведений в день святкування дня народження ОСОБА_7 за вище вказаною адресою. В ході проведення обшуку були виявлені кола його найближчого оточення, близькі родичі, серед присутніх також ( ОСОБА_1 ).
За наявною інформацією існує домовленість між «ворами» в найближчий час після зняття так званої «заборони коронації», ОСОБА_5 та ОСОБА_3 здійснюватимуть підхід до ОСОБА_1 для коронації останнього.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 Департамент стратегічних розслідувань просив прийняти рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки його дії загрожують громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян та інших осіб, які проживають на території України».
25.06.2021 Олександрівським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області скасовано рішення Олександрівського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 20.01.2017 про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнана недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 27.01.2017, терміном дії «безстроково».
Не погодившись з правомірністю наведеного рішення, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
Згідно ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.
Іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про імміграцію» спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;  2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;  3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;  4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.
Процедура провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначена Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 року № 1983 (далі - Порядок № 1983).
Відповідно до п.п. 21-23 Порядку № 1983, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.
Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.
Як свідчать встановлені обставини справи, спірне рішення було прийнято на підставі п. 1 (з`ясується, що дозвіл на імміграцію надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність) та п. 3 (дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні) ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію».
Встановивши зміст спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступних висновків.
Так, відповідно до заяви позивача про надання дозволу на імміграцію в Україну, останній зазначив, що до кримінальної відповідальності не притягувався.
Однак, відповідно до офіційної відповіді Державної установи Київського слідчого ізолятора від 15.03.2021 № 03/4872, ОСОБА_1 , засуджений вироком Дзержинського районного суду міста Харків від 09.10.2012 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 5 статті 185, ч. 3 статті 15, ч. 5 ст. 185 КК України на строк 5 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Вироком апеляційного суду Харківської області від 01.09.2014, вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.10.2012 скасовано в частині призначення строку покарання та вважати засудженим за ч. 5 ст. 185, ч. З ст. 15, ч. 5 статті 185 КК України на строк 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного йому майна.
Отже, з зазначених обставин справи вбачається, що позивачем, при поданні заяви про надання дозволу на імміграцію були зазначені свідомо неправдиві відомості стосовно не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.
Щодо обґрунтованості застосування відповідачем приписів п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» (дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні) при прийнятті оскаржуваного рішення, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про національну безпеку України" національна безпека України - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.
Згідно зі ст.    3    ч. 1,    3    Закону України "Про національну безпеку України" державна політика у сферах національної безпеки і оборони спрямована на захист людини і громадянина - їхніх життя і гідності, конституційних прав і свобод, безпечних умов життєдіяльності; суспільства - його демократичних цінностей, добробуту та умов для сталого розвитку; держави - її конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності; території, навколишнього природного середовища - від надзвичайних ситуацій.
Фундаментальними національними інтересами України є:
1) державний суверенітет і територіальна цілісність, демократичний конституційний лад, недопущення втручання у внутрішні справи України;
2) сталий розвиток національної економіки, громадянського суспільства і держави для забезпечення зростання рівня та якості життя населення;
Отже, національна безпека держави, є багатоаспектним явищем, яке включає в себе всі галузі суспільного життя, в тому числі і в сфері боротьби із злочинністю.
Як вбачається з висновку за результатом розгляду справи громадянина Грузії ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну від 25.06.2021 року, ОСОБА_1 прибув в Україну на постійне проживання 26.05.2016 по паспортному документу громадянина Республіки Грузії серії НОМЕР_2 , який видано 05.06.2007, терміном дії до 05.06.2017 з метою возз`єднання сім`ї з громадянкою України ОСОБА_8 (свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 від 20.05.2016).
22.06.2016 в Управлінні ДМС України в Запорізькій області гр. республіки Грузії ОСОБА_1 оформлено посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_4 з метою возз`єднання сім`ї терміном дії до 14.06.2017.
29.08.2016 гр. ОСОБА_1 документований паспортним документом громадянина Грузії серії НОМЕР_5 , терміном дії до 29.08.2026.
06.12.2016 гр. ОСОБА_1 звернувся до Олександрівського РВ у м. Запорожжі УДМС України в Запорізькій області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну № 31, як особа яка має сина громадянина України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 набув громадянство України на підставі частини 1 статті 7 Закону України «Про громадянство України» в редакції 18.01.2001 та є громадянином України з 06.12.2016, про що видана довідка про реєстрацію особи громадянином України від 06.12.2016 № 2183 в УДМС в Запорізькій області.
Після проведення визначених міграційним законодавством перевірок на не встановлення підстав для відмови в наданні дозволу на імміграцію у відповідності до чкстини першої статті 10 Закону України «Про імміграцію» Олександрівським РВ у місті Запоріжжі УДМС в Запорізькій області прийнято рішення від 20.01.2017 № 23.10-1 про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію».
27.01.2017 в УДМС громадянин Грузії ОСОБА_1 документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 , терміном дії - «безстроково» та зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно подання Департаменту стратегічних розслідувань національної поліції України Маісурадзе Паата є довіреною особою «вора в законі» ОСОБА_3 кримінальне прізвисько « ОСОБА_4 » та ОСОБА_5 на прізвисько « ОСОБА_6 ».
Є організатором груп квартирних крадіїв, які є переважно уродженцями м. Руставелі Грузія.
Відповідно до офіційної відповіді Державної установи Київського слідчого ізолятора від 15.03.2021 № 03/4872, ОСОБА_1 , засуджений вироком Дзержинського районного суду міста Харків від 09.10.2012 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 5 статті 185, ч. 3 статті 15, ч. 5 ст. 185 КК України на строк 5 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Вироком апеляційного суду Харківської області від 01.09.2014, вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.10.2012 скасовано в частині призначення строку покарання та вважати засудженим за ч. 5 ст. 185, ч. З ст. 15, ч. 5 статті 185 КК України на строк 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного йому майна.
За час перебування в Державній установі «Диканська виправна колонія № 12 у період з 06.04.2010 по 20.06.2015 засуджений ОСОБА_1 зарекомендував себе негативно. За час тримання мав 95 стягнень, заохочень не мав.
За час перебування в Державній установі «Київській слідчий ізолятор» у період з 21.06.2015 по 19.01.2016 засуджений ОСОБА_1 зарекомендував себе негативно, мав 2 дисциплінарних стягнення, заохочень не мав, на заходи режнмного характеру реагував негативно, до праці в умовах установи не залучався.
Відповідно до офіційної відповіді старшого оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи «Київській слідчий ізолятор», майора внутрішньої служби           Компанійця В.О., отримано інформацію, що за час перебування в установі ОСОБА_1 , характеризувався негативно, підтримував злодійські традиції та звичаї, називав себе так званим «бродягою» Підтримував дружні зв`язки з так званими «смотрящими», та постійно намагався негативно впливати на оперативну обстановку.
Наведені обставини справи також підтверджуються поданням про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні позивача, сформованого Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України від 24.03.2021 року № 2867/55/03-2021 та довідками слідчих ізоляторів.
В свою чергу, наведені обставини справи, позивачем спростовані не були.
Отже, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що вищенаведені дії позивача та його характеристика мають вплив на національну безпеку України, громадський порядок в Україні та становлять відповідну загрозу.
Що стосується посилань позивача на порушенням відповідачем місячного строку прийняття спірного рішення, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що прийняття відповідачем спірного рішення з порушенням відповідного строку не утворює та не нівелює підстав для визнання протиправним оспорюваного акта індивідуальної дії.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Маісурадзе Паати - залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2021 року в адміністративній справі №280/6659/21- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова