ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

26 січня 2022 року 	м.Суми	

Справа №2-н-39/2009 
Номер провадження 22-ц/816/195/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Левченко Т. А. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони:
стягувач – Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,
боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
заінтересована особа – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 01 грудня 2021 року в складі судді Стеценка В.А., постановлену в м. Лебедині, -

                                                                 в с т а н о в и в :

15 червня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі – ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп») звернулось із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні з Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника - ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» у цивільній справі № 2-н-39/09; про видачу дублікату судового наказу по справі № 2-н-39/09 про стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь банку заборгованості за кредитним договором №15/2008/441704/2/444 від 22 травня 2008 року у розмірі 194132,03 грн стосовно боржника ОСОБА_2 із зазначенням нового стягувача – ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп»; про поновлення строку для пред`явлення до примусового виконання дублікату судового наказу про стягнення заборгованості у справі № 2-н-39/09.
Вимоги заяви мотивовані тим, що судовим наказом у справі № 2-н-39/09 стягнуто з боржників на користь банку кредитний борг та судові витрати на загальну суму 194132,03 грн. 30 липня 2020 року на підставі договору банк відступив заявнику право вимоги за кредитним договором. Виконавче провадження з примусового стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь банку відсутнє. В кредитній справі, яку було передано заявнику, судовий наказ місцевого суду по справі № 2-н-39/09 про стягнення боргу з ОСОБА_2 відсутній. Крім того, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не могло раніше знати про відсутність оригіналу судового наказу, відкритого виконавчого провадження та пропуску строку для подачі судового наказу № 2-н-39/09 до виконання. Зазначені обставини свідчать про втрату оригіналу судового наказу, наявність підстав для видачу дублікату судового наказу та пропуск строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з поважних причин.
Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 01 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп».
В апеляційній скарзі ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» просить скасувати ухвалу суду та задовольнити вимоги заяви. Доводи скарги зводяться до того, що на стадії виконання судового наказу відступлено право вимоги за кредитним договором, тобто відбулось вибуття кредитора та припинення статусу сторони виконавчого провадження, а тому суд мав задовольнити вимоги заяви про заміну сторони виконавчого провадження. Вказує, що чинним законодавством не передбачено вимог щодо викладення додатків до договору на спеціальних бланках. До того ж, кредитний договір та додатки до нього посвідчені приватним нотаріусом. Також зазначає, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Про існування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26 грудня 2016 року заявнику стало відомо з оскаржуваної ухвали. При цьому, постанову про повернення виконавчого листа виконавча служба направила на адресу банку, яка відмінна від адреси Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Банк у 2016 році перебував у стадії ліквідації. Відтак, на думку заявника, оригінал виконавчого листа було втрачено. Вважає, що суд не мав законних підстав відмовляти у видачі дубліката виконавчого листа, оскільки заявник звернувся з відповідною заявою в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Василець С.О. просить відмовити у задоволенні скарги, а ухвалу суду залишити без змін. На думку представника, заявником не доведено включення ОСОБА_2 до договору про відступлення права вимоги за кредитним договором та додатку до договору, тобто не доведено набуття ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» права вимоги  до боржника. Звертається увага на те, що документи, викладені на двох і більше аркушах, які подаються нотаріусу для посвідчення, повинні бути прошиті у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення цілісності, чого не було зроблено з додатком до договору про відступлення права вимоги. Також заявник вважає, що фінансовою компанією пропущено строк звернення виконавчого документа до виконання, оскільки після повернення виконавчого листа стягувачу 26 грудня 2016 року банк мав у строк до 26 грудня 2019 року повторно пред`явити виконавчий документ до виконання, чого не зробив без поважних причин, а заявник, відповідно, у вказаний строк також не звернувся з відповідною заявою. При цьому, факт набуття заявником права вимоги після закінчення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання не є безумовною підставою для поновлення цього строку. Заміна стягувача у виконавчому провадженні штучно збільшує строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, що порушує принцип правової визначеності. Також звертається увага на те, що виконавчий документ виконавчою службою повернуто у грудні 2016 року на актуальну адресу банку, яка зазначена на офіційному сайті Міністерства юстиції України на сьогоднішній день.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 – адвоката Васильця С.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судовим наказом Лебединського районного суду Сумської області по справі № 2-н-39/09 стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №15/2008/441704/2/444 від 22 травня 2008 року та судові витрати на загальну суму 194132,03 грн (т. 1 а.с. 83).
Виконавче провадження № 52601321 з примусового стягнення кредитної заборгованості та судових витрат з ОСОБА_1 на користь банку відкрито 10 жовтня 2016 року (т. 1 а.с. 110, 112).
Виконавче провадження № 50549360 з примусового стягнення кредитної заборгованості та судових витрат з ОСОБА_2 на користь банку відкрито 18 березня 2016 року (т. 1 а.с. 231).
26 грудня 2016 року державним виконавцем повернуто виконавче провадження № 50549360 з примусового стягнення кредитної заборгованості та судових витрат з ОСОБА_2 на користь банку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (т. 1 а.с. 243).
Виконавче провадження № 50549360 знищене у 2019 році у зв`язку зі спливом трирічного строку архівного зберігання.
30 липня 2020 року Публічне акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відступило ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» права вимоги до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатках № 1 - № 4 до договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_І_6 (т. 1 а.с. 106-107).
Матеріали справи містять витяг з Додатку № 2 до Договору № GL48N718070_І_6 від 30 липня 2020 року у формі таблиці, в якій міститься наступна інформація: позичальник - ОСОБА_1 , кредитний договір № 19/2008/441704/2/444 від 22 травня 2008 року, договір іпотеки від 22 травня 2008 року, поручителі – ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , загальна сума боргу – 146689,03 грн (т. 1 а.с. 108-109).
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що копія додатку до договору про відступлення прав вимоги від 30 липня 2020 року не завірена нотаріально, з неї неможливо встановити, до якого саме договору відноситься додаток, як і неможливо встановити, до якого додатку включені дані про ОСОБА_2 за кредитним договором. Таким чином, суд дійшов висновку, що копія додатку до договору у виді таблиці не є належним доказом у розумінні ст. 77 ЦПК України. Крім того, суд вважав, що оскільки виконавче провадження № 50549360 постановою державного виконавця від 26 грудня 2016 року повернуто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тому банк мав право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання у строк до 26 грудня 2019 року, чого не зробив, а заявник не надав доказів поважності причин пропуску вказаного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Також суд зазначив, що із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у виконавчому документі та поновлення строків для його пред`явлення ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося 22 червня 2021 року, тобто з пропуском строку для такого звернення, що суперечить вимогам п. 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.
Колегія суддів апеляційного суду з висновком суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторони виконавчого провадження її правонаступником.
Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
На підставі ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частини 1, 2 , 5, ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із вказаних норм, зокрема, пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Крім того, норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною 1 ст. 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в частині заміни сторони виконавчого провадження, суд не звернув увагу на те, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватись на будь-якій стадії процесу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для заміни Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», на користь якого видано судовий наказ про стягнення кредитної заборгованості та судових витрат з ОСОБА_2 , на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та помилково відмовив у задоволенні заяви.
При цьому, наведені місцевим судом мотиви щодо додатку до договору про відступлення права вимоги, як неналежного доказу, у даному випадку правового значення не мають.
Щодо решти заявлених ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» вимог про видачу дублікату судового наказу по справі № 2-н-39/09 стосовно боржника ОСОБА_2 та поновлення строку для пред`явлення до примусового виконання дублікату судового наказу колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 17.4 розділу VIII Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Підставою для видачі дубліката є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа. При цьому, заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Отже, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.
Як зазначалось вище, судовий наказ відносно боржника ОСОБА_2 вже пред`являвся до примусового виконання, проте 26 грудня 2016 року був повернутий стягувачу, тобто Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра». Водночас, у 2016 році відносно банку вже тривала процедура його ліквідації, тобто за юридичною адресою банку поштова кореспонденція, у тому числі і повернутий виконавчою службою оригінал судового наказу № 2-н-39/09, уповноваженими особами банку не могла бути отримана, оскільки від імені банку офіційно вже діяв Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який розташований за іншою адресою. Зазначена обставина, на думку апеляційного суду, свідчить про втрату оригіналу виконавчого документа. Крім того, докази про отримання повернутого стягувачу виконавчого документу працівниками банку матеріали справи не містять.
Вирішуючи питання видачі дублікату виконавчого документа, апеляційний суд зважає на ту обставину, що судовий наказ у справі № 2-н-39/2009 про стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованості по кредиту та судових витрат залишається не виконаним. При цьому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги, що факт невиконання судового рішення має суттєве значення при вирішенні питання видачі дублікату виконавчого документа, оскільки така процесуальна дія не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових обов`язків.
Таким чином, заява ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в частині видачі дубліката судового наказу у справі № 2-н-39/2009 та поновлення строку для пред`явлення вказаного виконавчого документа до виконання також підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 376 ЦПК України).
Отже, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвала Лебединського районного суду Сумської області від 01 грудня 2021 року підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони у виконавчому провадженні, поновлення строку для пред`явлення судового наказу до виконання та видачу його дубліката.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

                                                         п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити.
Ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 01 грудня 2021 року скасувати.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити.
Замінити сторону у виконавчому провадженні № 52601321 з примусового виконання судового наказу по справі № 2-н-39/2009, виданого Лебединським районним судом Сумської області відносно боржника ОСОБА_1 , з Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».
Видати дублікат судового наказу по справі № 2-н-39/09 про стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором №15/2008/441704/2/444 від 22 травня 2008 року та судовим витратам на загальну суму 194132 грн 03 коп. стосовно боржника ОСОБА_2 .
Зазначити у дублікаті судового наказу по справі № 2-н-39/09 нового стягувача – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».
Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» строк для пред`явлення до примусового виконання дублікату судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором №15/2008/441704/2/444 від 22 травня 2008 року та судовим витратам на загальну суму 194132 грн 03 коп. стосовно боржника ОСОБА_2 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в частині вирішення вимоги про видачу дубліката виконавчого листа та заміни сторони виконавчого провадження в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 28 січня 2022 року. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        О. І. Собина 

                                                                                                   Т. А. Левченко