ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18447/19                                                   Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Кузьменко А.І.,                                                                                                                                                         Суддя-доповідач Кобаль М.І.     

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року                                                                                            м. Київ
                  
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                           Кобаля М.І.,
суддів                                                    Костюк Л.О., Степанюка А.Г.
при секретарі                                           Хмарській К.І.
за участю:
представника позивача:                      Дудкіна О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року по  справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року відмовлено у визнанні протиправними дій відповідача щодо виконання останнім рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 640/18447/19, та постановлення окремої ухвали, в порядку ст. 383 КАС України.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про встановлення судового контролю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, та представника позивача, який з`явився в призначене судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на її звернення від 07 серпня 2019 року в частині повідомлення про те, які дії має вчинити посадова особа Відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при виявленні помилки в обчисленні тривалості стажу, розміру коефіцієнту оцінки стажу, тощо (пункт 2 прохальної частини звернення). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати ОСОБА_1 відповідь на її звернення від 07 серпня 2019 року про те, які дії має вчинити посадова особа Відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при виявленні помилки в обчисленні тривалості стажу, розміру коефіцієнту оцінки стажу тощо (пункт 2 прохальної частини звернення). В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.                
27.05.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, та просила визнати протиправними дії ГУ ПФУ України в м. Києві щодо виконання ним рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №640/18447/19 та постановити окрему ухвалу і направити її відповідачу для усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Заява позивача мотивована тим, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2020 року по справі № 640/18447/19 ГУ ПФУ в м. Києві листом від 11.05.2021 року надано копію листа ГУ ПФУ України в м. Києві від    05.09.2019 року №196582/02/Д-6447/3; Д-6447/4; Д-6447/5 та не повідомлено, які дії має вчинити посадова особа Відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при виявленні помилки в обчисленні тривалості стажу, розміру коефіцієнту оцінки стажу, тощо, як то було визначено резолютивною частиною вищевказаного судового рішення. 
З урахуванням наведеного,     позивачка вважає, що ГУ ПФУ України в м. Києві фактично рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року не виконано.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви про визнання протиправним рішення, в порядку ст. 383 КАС України, та постановленням окремої ухвали, суд першої інстанції дійшов висновку, що обчислення страхового стажу віднесено до функцій територіальних органів Пенсійного фонду, проте вказане не свідчить про те, що такими функціями наділений саме відділ обслуговування громадян.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Аналогічний висновок викладено у ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Статтею 382 КАС України передбачено можливість встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.
Так, частиною першою вказаної статті установлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 2 статті 382 КАС України).
Так, з набранням чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення. 
При цьому, слід зважати на те, що встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком.
Отже, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові у справі №235/7638/16-а від 31.07.2018 року.
Частина восьма статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.
Особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч.1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України).
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, зі змісту рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2020 року по справі №640/18447/19  вбачається, що позивачка, окрім іншого, у своєму зверненні просила повідомити, які дії має вчинити посадова особа відділу обслуговування громадян № 4 ГУ ПФУ в м. Києві у разі виявлення помилки, допущеної управлінням при обчисленні тривалості стажу, розміру коефіцієнту оцінки стажу тощо.
Так, на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2020 року, листом від 11.05.2021 року ГУ ПФУ в місті Києві надало ОСОБА_1 , копії листів ГУ ПФУ в м. Києві від    05.09.2019 року №196582/02/Д-6447/3; Д-6447/4; Д-6447/5 та одночасно повідомлено, що відповідно до Положення про управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві визначені завдання та функції управління, серед яких відсутня функція перевірки розрахунку пенсії і страхового стажу.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, обчислення страхового стажу віднесено до функцій територіальних органів Пенсійного фонду, проте вказане не свідчить про те, що такими функціями наділений саме відділ обслуговування громадян.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що  ГУ ПФУ в місті Києві листом від    11.05.2021 року, серед іншого, повідомлено ОСОБА_1 про те, що на відділ обслуговування громадян не покладені функції перевірки розрахунку пенсії і страхового стажу, тобто, останнім надано відповідь на звернення позивачки в частині, які саме дії має вчинити посадова особа відділу обслуговування громадян № 4 пенсійного органу, у разі виявлення помилки, допущеної управлінням при обчисленні тривалості стажу, розміру коефіцієнту оцінки стажу тощо.
Зазначене свідчить про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2020 року у даній справі.
Так, у порядку ст. 383 КАС України оцінці підлягає рішення, вчинене суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду.
Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає колегії суддів апеляційної інстанції підстави для висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 27.05.2021 року, в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, необхідно відмовити.
Так, колегія суддів апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу суду.
Таким чином, судом першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки вона не містить обґрунтувань які могли б бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції. 
Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 294, 321, 325, 328, 383 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну   скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Л.О. Костюк

                                                                                                              А.Г. Степанюк

Повний текст виготовлено 03.02.2022 року