Справа № 454/1367/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я. 
Провадження № 22-ц/811/4524/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія: 44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,
без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної, компенсації тимчасової втрати працездатності та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2021 року позивач звернувся в суд з позовом та просить стягнути з відповідача 28726 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 6612,06 грн. грошової компенсації за спричинену шкоду внаслідок тимчасової втрати працездатності, 1766,90 грн. на відшкодування моральної шкоди та 3000 грн. витрат на правничу допомогу.
Свої вимоги мотивує наступним.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 10.06.2020 він отримав тілесні ушкодження.
Він звертався до відповідача, як страховика винуватця дорожньо-транспортної пригоди, з повідомленням про настання страхового випадку та заяву з додатками, які підтверджують перебування його на стаціонарному лікуванні, тимчасову втрату працездатності, призначення лікування.
Рішенням Сокальський районний суд Львівської області від 07 грудня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 28726 (двадцять вісім тисяч сімсот двадцять шість) грн. матеріальної шкоди, 6612 (шість тисяч шістсот дванадцять) грн. 06 коп. компенсації тимчасової втрати працездатності та 1766 (одну тисячу сімсот шістдесят шість) грн. 90коп. на відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) грн. витрат на правничу допомогу
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім)грн. судового збору.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова група ТАС». Вважає незаконним рішення суду в частині розмірів стягнутих сум: витрат на лікування, відшкодування витрат пов`язаних з тимчасовою втратою працездатності, а також розміру моральної шкоди. Зазначає, що розмір страхового відшкодування повинен бути наступним:
24027,59 грн. - витрати на лікування;
833,33 грн. - відшкодування у зв`язку із тимчасовою втратою позивачем працездатності;
1282,40 грн. - моральна шкода у розмірі 5% від страхової витрати за шкоду, заподіяну здоров`ю. 
Зазначає, що не всі придбані медикаменти були призначені лікарем, витрати на бензин, мило, пакети, серветки, паперові рушники та інше не є обгрунтованими.
Звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів щодо тимчасової втрати працездатності позивача за період з 13.10.2020 по 21.10.2020.
Враховуючи дійсну суму понесених витрат на лікування та сума компенсації тимчасової втрати працездатності, підлягає перерахунку 5 % сума моральної шкоди.
В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення в частині розміру стягнення матеріальної шкоди, компенсації тимчасової втрати працездатності та відшкодування моральної шкоди і ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 2402759 грн. - матеріальної шкоди, 5241,46 грн. відшкодування за шкоду, яка пов`язана з тимчасовою втратою працездатності, 1463,45 грн. моральної шкоди. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги просить покласти на позивача.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 07 квітня 2022 року, є дата складення повного судового рішення - 11 квітня 2022 року.

       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що визначена позивачем сума страхового відшкодування та розмір відшкодування моральної шкоди підлягають до стягнення з відповідача на його користь, оскільки страховою компанією не виконано обов`язку виплати такого в позасудовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо права позивача на відшкодування за рахунок відповідача матеріальної шкоди, компенсації тимчасової втрати працездатності та моральної шкоди, однак, частково не погоджується з визначеними позивачем сумами, які суд задовольнив, з наступних підстав.

Згідно зі ст.9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Статтею 1166 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, в силу приписів ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний: у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно обвинувального акта від 30.01.2021р., ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він 10.06.2020р. приблизно о 10.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ» 2103, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та виїжджаючи з другорядної дороги в с.Литовеж на головну дорогу Р-15 Ковель - Жовква, здійснюючи маневр повороту ліворуч в напрямку м.Нововолинськ, порушив вимоги п.п.2.3 б); 10.1; 16.11 Правил дорожнього руху України та вчинив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Sharan», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого водій даного автомобіля ОСОБА_3 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження та пасажир даного автомобіля отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Відповідно до ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 04.03.2021р., кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.2 ст.286 КК України призначено до судового розгляду.
Вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 01 червня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, однак на підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.
Згідно витягу, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР7284688, яким застрахована відповідальність водія транспортного засобу марки ВАЗ 2103 р.н.з. НОМЕР_1 у АТ «СГ ТАС» є діючим.
Відповідач є особою, на яку полісом №АР7284688 покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля марки «ВАЗ» 2103 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_2 . 
Позивачем 09.10.2020р. складено повідомлення про вказану вище дорожньо-транспортну пригоду, адресоване АТ «СГ ТАС».
Також, 09.10.2020р. позивачем ОСОБА_1 складено заяву про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на лікування в сумі 28726 грн. та заяву про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності в сумі 2519 грн.
До заяв долучено фіскальні чеки та квитанції, відповідно до яких позивачем витрачено на лікування отриманих в ДТП тілесних ушкоджень 28726 грн. та витяг з медичної картки №456 та епікриз №1089, відповідно до яких ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, внаслідок отриманих 10.06.2020р. в ДТП травм.
З довідок про тимчасову втрату працездатності встановлено, що ОСОБА_1 внаслідок отриманих в дорожньо-транспортній пригоді травм в період з 10.06.2020р. по 02.07.2020р. перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Нововолинська ЦМЛ та з 27.08.2020р. по 05.09.2020р. - на стаціонарному лікуванні в КПН Сокальська ЦРЛ .
Зазначені документи позивачем направлено до АТ «СГ ТАС», відповідно до заяви від 17.11.2020р.
Згідно витягу №5315, ОСОБА_1 надалі перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Сокальська ЦРЛ в період з 13.10.2020р. по 21.10.2020р.
З відповіді від 16.10.2020р. встановлено, що ПАТ «СГ ТАС» не може прийняти рішення з огляду на відсутність судового рішення в кримінальному провадженні, яке набрало законної сили.
З доводів апеляційної скарги вбачається, що відповідач визнає право позивача на відшкодування за рахунок відповідача матеріальної шкоди, компенсації тимчасової втрати працездатності та моральної шкоди.
Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
       Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
       Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З наявних в матеріалах справи фотокопій довідок про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді, витягу №5315 з картки стаціонарного хворого, вбачається, що ОСОБА_1 після ДТП в різні періоди перебував на лікуванні 42 дні.
Враховуючи норми ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також розмір заявлених позовних вимог, розмір відшкодування тимчасової втрати працездатності становить 6612,06 грн.
Що ж до розміру відшкодування шкоди, колегія суддів враховуючи норми п.24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» приймає до уваги здійснений розрахунок шкоди відповідачем, оскільки не всі придбані медикаменти були призначені лікарем, а витрати на бензин, мило, пакети, серветки, паперові рушники та інше не є обгрунтованими щодо їх необхідності в лікуванні, в зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що розмір матеріальної шкоди, який відлягає стягненню з відповідача становить 24027,59 грн., в той час як суд першої інстанції не надав належної уваги такому розрахунку відповідача.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідачем не оскаржується факт завдання позивачу моральної шкоди.
Згідно ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»
Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи суму страхової виплати яка підлягає стягнення з відповідача на користь позивача, (24027,59+6612,06), 5% від згаданої суми становить - 1531,98 грн., в зв`язку з чим моральна шкода в згаданому розмірі підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.
В решті рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07 грудня 2021 року є таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим в цій частині його слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 6 ст. 141 ЦПК України, передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.13 ст. 142 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ч.5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - задовольнити частково. 
Змінити рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07 грудня 2021 року в частині розміру матеріальної та моральної шкоди, визначивши, що розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 , становить 24027,59 грн., а розмір моральної шкоди становить 1531,98 грн.
Викласти абзац другий та четвертий резолютивної частини рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07 грудня 2021 року в наступній редакції:
Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 24027 (двадцять чотири тисячі двадцять сім)грн. 50 коп. матеріальної шкоди, 6612 (шість тисяч шістсот дванадцять) грн. 06 коп. компенсації тимчасової втрати працездатності та 1531 (одну тисячу п`ятсот тридцять одну) грн. 98коп. на відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС в дохід держави 787 сімсот вісімдесят сім) грн. 27 коп. судового збору.

В решті рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07 грудня 2021 року залишити без змін.
Компенсувати за рахунок держави Приватному акціонерному товариства «Страхова група «ТАС» частину сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 181 (сто вісімдесят одну) грн. 09 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 11 квітня 2022 року

       Головуючий:                                                О.Я. Мельничук

               Судді:                                                        Н.П. Крайник

       О.М. Ванівський