Ухвала
Іменем України    
 
15 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 458/177/19
провадження № 61-18078ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Шеремети Н. О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
 
Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 24 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 3 820,00 грн та моральну шкоду у розмірі 800,00 грн. У задоволенні іншої позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
02 липня 2021 року не погоджуючись з указаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. 
 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року визнано неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Турківського районного суду Львівської області від 24 лютого 2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 24 лютого 2021 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання апелянтом ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що 24 лютого 2021 року Турківським районним судом Львівської області у судовому засіданні за участю ОСОБА_1 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення. В судовому засіданні 24 лютого 2021 року в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам справи порядок апеляційного оскарження рішення. Повний текст рішення по справі було виготовлено через п`ять днів після проголошення вступної та резолютивної частини рішення та 01 березня 2021 року зареєстровано в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Повний текст рішення ОСОБА_1 поштою отримав 06 березня 2021 року, а з апеляційною скаргою звернувся до суду 02 липня 2021 року, через 4 місяці після отримання копії рішення. Наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження (складні життєві обставини, перебування на навчанні, смерть батька) не можуть визнаватися поважними та спростовуються матеріалами справи.
 
Оскарженою ухвалою Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 24 лютого 2021 року.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та не подав суду заяву із зазначенням причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Турківського районного суду Львівської області від 24 лютого 2021 року, зазначені ним в апеляційній скарзі, судом визнано неповажними. На виконання вимог ухвали Львівського апеляційного суду ОСОБА_1 надав довідку ВНЗ «Відкритий міжнародний університет розвитку «Україна» №4/20 та ксерокопію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , проте обґрунтувань на підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Турківського районного суду Львівської області від 24 лютого 2021 року не навів. Вказані документи не підтверджують поважність пропуску строку на апеляційне оскарження. Суд зазначив, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до Турківського районного суду Львівської області у березні 2019 року, рішення у справі винесено 24 лютого 2021 року, повний текст рішення складено 01 березня 2021 року та отриманий ОСОБА_1 06 березня 2021 року. З довідки ВНЗ «Україна» №4/20 вбачається, що ОСОБА_1 вступив на навчання ще у 2019 році. З копії свідоцтва про смерть, вбачається, що ОСОБА_3 помер в жовтні 2020 року . Тому, вказані обставини не можуть слугувати причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки існували ще до винесення Турківським районним судом Львівської області рішення від 24 лютого 2021 року. Інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 не зазначав.
 
04 листопада 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного  суду від 28 вересня 2021 року, у якій, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 12 листопада 2021 року ці недоліки було усунуто та подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.
 
У клопотанні про поновлення строку, яке подано на виконання ухвали Верховного Суду від 12 листопада 2021 року, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що копію ухвали апеляційного суду від 28 вересня 2021 року отримав поштою 16 жовтня 2021 року. На підтвердження указаних обставин суду надано конверт, адресований Львівським апеляційним судом ОСОБА_1 із номером рекомендованого повідомлення № 7900827173980 та довідку, видану відділенням Завадівського поштового зв`язку від 09 грудня 2021 року про те, що ОСОБА_1 отримав поштову кореспонденцію № 7900827173980 з Львівського апеляційного суду 16 жовтня 2021 року.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). 
 
У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
 
Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не погоджується з твердженням апеляційного суду про те, що додані до заяви про поновлення строку докази про причини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, оскільки він подав суду докази про те, що у ОСОБА_1 була психологічна травма через передчасну смерть батька, що призвело до ускладнень життєвих обставин та додаткових навантажень. Окрім цього, з посиланням на пункт 3 Розділу XII Прикінцеві положення ЦПК України ОСОБА_1 указує, що перебував на навчанні та у зв`язку з карантинними обмеженнями був обмежений у можливості пересуватися і не зміг вчасно подати апеляційну скаргу. 
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
 
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).
 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина друга статті 354 ЦПК України).
 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина третя статті 354 ЦПК України).
 
Копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (стаття 272 ЦПК України).
 
Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).
 
Встановивши, що підстави, указані у заяві ОСОБА_1 для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними і скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження. 
 
Аргумент касаційної скарги про те, що у зв`язку з карантинними обмеженнями ОСОБА_1 був обмежений у можливості пересуватися і не зміг вчасно подати апеляційну скаргу є необґрунтованими. ОСОБА_1 не обґрунтовує, що пропуск строку на апеляційне оскарження зумовлено обмеженнями, впровадженим у зв`язку з карантином. Окрім цього, оскарженою ухвалою відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із неподанням у строк, визначений судом, заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
 
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частини четвертої статті 394 ЦПК України).
 
Керуючись статтями 260, 389, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року.
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     В. І. Крат
 
                                                                                              І. О. Дундар 
 
                                                                                              Є. В. Краснощоков