УХВАЛА

21 лютого 2022 року 
м. Київ
справа № 580/3137/21
адміністративне провадження № К/990/5350/22  
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Стрелець Т.Г., перевіривши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 580/3137/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного центру підготовки особового складу державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень, у травні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати спільне рішення командування та житлової комісії Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал - майора Ігоря Момота (в/ч НОМЕР_1 ) оформлене протоколом № 7 від 30 листопада 2020 року, в частині відмови ОСОБА_1 в наданні грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення;
- зобов`язати Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал - майора Ігоря Момота (в/ч НОМЕР_1 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 грудня 2019 року, вх. 1/8074, щодо надання згоди на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жилого приміщення у відповідності до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2015 року №728, з урахуванням висновків суду.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з судовими рішеннями, позивач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 580/3137/21 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Відповідно до частини першої   статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України   (надалі -   КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої   статті 328 КАС України   учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої   статті 328 КАС України   встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою   статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої   статті 330 КАС України   у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328 цього Кодексу   підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої   статті 328 цього Кодексу   в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої   статті 328 цього Кодексу   в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій   статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій   статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої   статті 328 КАС України   як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі, як підставу касаційного оскарження судових рішень зазначено пункт 3 частини четвертої   статті 328 КАС України.
Суд звертає увагу на те, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої   статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на його думку, відповідна норма повинна застосовуватися.
Втім, скаржник не зазначив, які саме норми права потребують висновку Верховного Суду щодо питання їх застосування, а лише навів фактичні обставини справи, цитати нормативних актів та про незгоду з рішеннями суду.
Крім того, у разі подання касаційної скарги на підставі зазначеного пункту частини четвертої   статті 328 КАС України, указана скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування мало вирішуватись судами попередніх інстанцій в межах підстав та предмета позову, але суди не надали йому відповідної правової оцінки у судових рішеннях або надали, як на думку скаржника, неправильно.
Формальне зазначення підстави касаційного оскарження не може бути оцінено як дотримання позивачем вимог пункту 4 частини другої   статті 330 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені   статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до частини третьої   статті 334 КАС України   в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
При цьому, з урахуванням змін до   КАС України, внесених   Законом України від 15.01.2020 № 460-IX, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Проте, лише загальні посилання заявника на пункт 3 частини четвертої   статті 328 КАС України, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої   статті 332 КАС України   касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Керуючись статтями   328,   330,   332 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 580/3137/21  - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	                      Т.Г. Стрелець