ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1239/22 Справа № 202/1784/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2022 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
за участю секретаря судового засідання – Піменової М.В.,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Аркада», треті особи - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч Сергій Анатолійович, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
В С Т А Н О В И Л А:
       У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Аркада», треті особи - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч Сергій Анатолійович, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
       Позов вмотивований тим, що 21.09.2005 року між ОСОБА_3 та АТ АКБ «Аркада» (далі Банк) був укладений договір про іпотечний кредит №А637/03, відповідно до умов якого ОСОБА_3 були отримані кредитні кошти у розмірі 86 250,00 грн. зі сплатою 14% на місяць за користування кредитом.
       З метою забезпечення зобов`язання за кредитним договором між ОСОБА_3 і Банком був укладений іпотечний договір № А637/03, відповідно до умов якого Банку було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .        Позивач зазначає, що вказана квартира була придбана ОСОБА_3 під час перебування у шлюбі з позивачем. Отже, дана квартира є об`єктом спільної сумісної власності.
       Також позивач зазначав, що на початку 2013 року кредит був повністю погашений, про що ОСОБА_3 отримала від Банку виписку про рух коштів по рахунку станом на 25.02.2013 року. Позивач, вважав кредит повністю погашеним, але у січні 2021 року від дружини йому стало відомо, що 28.05.2012 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч С.А. вчинено виконавчий напис № 4665 про звернення стягнення на предмет іпотеки на суму 55 205,92 грн., а саме, на квартиру АДРЕСА_1 , на користь Банку. 
       Вважає, що виконавчий напис було вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і, як наслідок, неправомірно відкрито провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису.
       Враховуючи зазначене, просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №465, вчинений 28.05.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулінічем Сергієм Анатолійовичем, яким звернено стягнення на предмет іпотеки на суму 55 205,92 грн., а саме на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 2-5).
       Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Аркада», треті особи - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч Сергій Анатолійович, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню — відмовлено (а.с. 147-149).
       Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог (а.с. 153-157).
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.
       Судом першої інстанції встановлено, що 21.09.2005 року між Банком і ОСОБА_3 укладений договір про іпотечний кредит № А637/03, відповідно до умов якого останній наданий кредит у сумі 86 250 грн. для придбання квартири АДРЕСА_1 , зі сплатою 14% річних в гривні, на строк до 01.09.2015 року.
       З метою забезпечення повернення кредитних коштів, 21.09.2005 року між Банком та ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір № А637/03, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . 
       У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором про іпотечний кредит № А637/03 від 21.09.20005 року, 27.03.2012 року ОСОБА_3 було направлено відповідну претензію, яку боржник отримала в цей же день, і запропоновано у добровільному порядку сплатити заборгованість у сумі 52 105,92 грн. 
       28.05.2012 року Банк звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч С.А. з заявою про вчинення виконавчого напису щодо дострокового стягнення заборгованості в сумі 55 205,00 грн. за цим договором шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 . 
       28.05.2012 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч С.А. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 465, котрим запропоновано звернути стягнення на вказану квартиру. 
       Нотаріусом у виконавчому написі зазначено, що строк платежу за договором про іпотечний кредит настав 16.12.2011 року, заборгованість за кредитом становить 52105 грн. 92 коп., а з урахуванням витрат по вчиненню виконавчого напису – 55205,92 грн. (а.с.55-97).
       Встановлено, що відповідно до протоколу №0412465-4 від 05.02.2013 року по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить ОСОБА_3 і є предметом іпотеки, проведених ПП «Нива-В.Ш.», переможцем прилюдних торгів визнано ОСОБА_2 , яка як переможець прилюдних торгів, повністю оплатила придбане майно, про що державним виконавцем був складений відповідний Акт. 
       Позивач є чоловіком ОСОБА_3 , шлюб між ними зареєстрований Індустріальним районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 30.09.2004 року (а.с.7).
       Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та безпідставності.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
       Відповідно до статті 15 ЦК України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
       У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту.
       Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.
       Тобто, необхідною умовою здійснення судового захисту, виходячи з положень статті 15 ЦК України, статті 4 ЦПК України, є наявність порушених прав особи, яка звернулась до суду.
       Звертаючись до суду з указаним позовом та оспорюючи виконавчий напис нотаріуса, ОСОБА_1 посилався на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та безспірності характеру правовідносин сторін.
       Правовідносини у даній справі виникли з приводу законності вчинення виконавчого напису нотаріуса.
       Встановлено, що боржником за іпотечним кредитним договором із банком є ОСОБА_3 , в забезпечення виконання зобов`язань якого жінка позивача ОСОБА_3 уклала договір іпотеки, згідно якого передала в іпотеку банку належне їй нерухоме майно.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
       Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи ( частини перша статті 575 ЦК України).
       Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодавець – це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем.
       Встановлено, що іпотекодавцем майна, відносно якого нотаріус вчинив виконавчий напис, є ОСОБА_3 , правовідносини щодо вчиненого виконавчого напису виникли між кредитором, боржником та іпотекодавцем, які вчинений виконавчий напис не оспорювали. 
       Звернувшись до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 посилався на відсутність підстав для вчинення виконавчого напису, оскільки сума боргу була небезспірною.
       Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки позивач не є стороною кредитного та іпотечного договорів, а сторони за договорами – кредитор, боржник та іпотекодавець не заперечують та не оспорюють вчинення виконавчого напису нотаріуса, у тому числі й з огляду на розмір боргу.
       З урахуванням встановлених обставин та відсутності у позивача статусу іпотекодавця спірного майна, правових підстав вважати, що вчиненим виконавчим напису будь-яким чином порушуються права чи інтересу позивача, які підлягають судовому захисту, немає.
       Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішень.
       Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.
       Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
       Керуючись ст. 367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, –
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року - залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

       Судді: